ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року	Львів	Справа № 465/7976/22 пров. № А/857/11190/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                               Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Василюк В.Б. 

за участю представників сторін: 
від позивача:  Стець Р.Я.
від відповідача: Гребеняк Р.Б. 

розглянувши у відкритому судовому зсіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року у справі № 465/7976/22 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тернопільської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил (головуючий суддя Братасюк В.М., м. Тернопіль, судове рішення проголошено 30 квітня 2024 року о 15:02:06), -
В С Т А Н О В И В:
30 грудня 2022 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернувся в суд першої інстанції з позовом до Тернопільської митниці (далі - відповідач, митниця), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0036/40300/22  від 01 грудня 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що спірною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України). Вважав постанову протиправною з огляду на наявність недостовірних даних у ній, обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил, необ`єктивність та неповноту розгляду справи.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року позов задоволено, скасовано постанову Тернопільської митниці Державної митної служби у справі про порушення митних правил №0039/40300/22 від 01.12.2022 року за ознаками вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а провадження у справі закрито.
Висновки суду першої інстанції зводяться до того, що матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу відносно позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України. Суд першої інстанції зазначив, що лист Тернопільської митниці про надіслання протоколу про порушення митних правил адресовано за адресою іншою ніж та за якою зареєстрований ОСОБА_2 . Доказами не підтверджується приналежність електронної адреси позивачу.
Також суд першої інстанції констатував, що ОСОБА_2 не був посадовою  особою відповідальною за врегулювання митних формальностей, а наявне у матеріалах справи пояснення ОСОБА_2 від 27.07.2022 не свідчить про обізнаність останнього із наявністю протоколу про порушення митних правил, оскільки останнє надано не ним, а іншою особою, що підтверджується відповідним висновком. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Тернопільська митниця подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Помилковість висновків суду першої інстанції Тернопільська митниця обґрунтовує покликаннями на правила ч. 9, 10 статті 494 МК України - якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митного органу адресою (місце проживання або фактичного перебування); протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.
Тернопільська митниця зазначає, що протокол про порушення митних правил був надісланий позивачу повторно листом від 07.10.2022 №7.25-08-1/7.25-20/14/3696 за належною адресою, тобто за якою і зареєстрований позивач. Вважає, що позивач проігнорував отримання вказаного листа, не прибув в поштове відділення для його отримання, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням та довідкою    ф. 20 про причини повернення/досилання, яка наявна у справі. Аналогічно позивач вчинив із викликами митниці та повідомленнями про місце, дату та час розгляду справи, окрім одного. 
Крім цього, митниця вважає, що звільнення позивача 04.09.2022 із ТзОВ «Локвод» та продаж ним корпоративних прав Товариства жодним чином не впливає на зміст ч.10 ст. 494 МК України, оскільки вказаною нормою чітко передбачено, що протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.
Згідно із ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Також митниця зазначає, що повідомлення Тернопільської митниці від 17.11.2022 №7.25-08-1/7.25-20/10/4268 про розгляд цієї справи 01.12.2022 року 9 год. 30 хв., ОСОБА_2 отримав 23.11.2022, про що особисто розписався в рекомендованому поштовому відправленні №4600117764356, яке наявне у матеріалах справи.
Поміж іншого, на думку Тернопільської митниці, суд першої інстанції взагалі не звернув увагу на питання обізнаності позивача із процесуальними діями у справі про порушення митних правил та проігнорував факт надання правової допомоги позивачу адвокатом, який розпочав її надання ще з 07 липня 2022 року. 
Відповідач звертає увагу на лист адвоката Стеця Р.Я. від 07.07.2022 № 211, в якому йдеться, зокрема, й про надання правової допомоги ОСОБА_2 у зв`язку із викликом позивача у митницю для з`ясування обставин декларування товару та можливого складення протоколу про порушення митних правил, проханням про повідомлення адвоката за вказаними ним електронними адресами про відкладення розгляду будь-яких матеріалів стосовно митних формальностей ТзОВ «Локвод» на іншу дату у зв`язку із поверненням із відрядження 07.07.2023 року. Також вказана правова допомога полягала у надісланні численних листів, запитів на адресу як митниці так і Держмитслужби України, в тому числі і про надіслання копій матеріалів цієї справи разом із протоколом про порушення митних правил. 
Тому митниця вважає що позивач не міг бути не обізнаним із процесуальними діями, які виконувалися митницею у цій справі про порушення митних правил, інакше зміст надання правової допомоги позивачу у цьому випадку втрачає свій сенс.
На сам кінець Тернопільська митниця звертає увагу на те, що у митній декларації у графі 14 митної декларації ЕК10АА №UA403030/2022/012819 декларантом вказано брокера, який не є особою, відповідальною за фінансове врегулювання. Такою особою є декларант - ТзОВ «Локвод», що підтверджується графами 2 «Відправник/Експортер» та 9 «особа, відповідальна за фінансове врегулювання» електронної митної декларації. Водночас, матеріалами справи підтверджується той факт, що керівником декларанта - ТзОВ «Локвод» ОСОБА_2 була вчинена низка дій, необхідних для придбання та експорту товару «насіння соняшнику», а саме, придбано у підприємства ФГ «Агровега Плюс». При цьому, 05.08.2022, на запит Тернопільської митниці від 18.07.2022 №7.25-08-3/7.25- 20/6/2492, митницею отримана відповідь Дрогобицької районної ради Львівської області від 28.07.2022 № 02-08/168 в якій зазначено, що довідка про надання земельних ділянок для обробки ФГ ФГ «Агровега Плюс» на території Дрогобицької районної ради Львівської області - не видавалась. 
Із загальнодоступної інформації із Державного реєстру речових прав ФГ  «Агровега Плюс» має у суборенді лише земельну ділянку з місцем знаходження у селі Котовка Магдалинівськогго району Дніпропетровської області лише з 04 липня 2022 року, на підставі укладеного договору суборенди від 04.07.2022 № 04/07-01/22ДО із ТзОВ «Пшеничний горизонт». Іншої земельної ділянки на праві оренди чи іншому речовому праві ФГ ФГ «Агровега Плюс» не має. 
На думку Тернопільської митниці, керівник декларанта - ТзОВ «Локвод» ОСОБА_2 , перед тим як скористатися режимом преференційного походження товару з України при його декларуванні у митний режим «експорт», міг і повинен був поцікавитися або безпосередньо у ФГ ФГ «Агровега Плюс», або через отримання загальнодоступної інформації із Державного реєстру речових прав, чи має вказане фермерське господарство земельну ділянку на будь-якому праві для вирощування сільськогосподарських культур у 2021 році, проте цього не зробив. 
Отже, ОСОБА_2 усвідомлено виконав вищевказані дії та подав вищевказані документи, щоб придбати та експортувати за межі митної території України товар «насіння соняшнику», безпідставно скориставшись преференційною ставкою вивізного мита - шляхом подання сертифікату походження (переміщення) товарів EUR.1. № А403.011491 від 29.06.2022, одержаного незаконним шляхом 
З огляду на вказане вище, скаржник вважає, що митницею було дотримано процедуру розгляду цієї справи по суті та забезпечено реалізацію позивачем свого права на захист в якості особи, що притягується до адміністративної відповідальності у повному обсязі. 
У відповідь на подану апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому заперечив проти вимог митниці, вважає їх необґрунтованими, а висновки суду першої інстанції правильними. Доводи відзиву перекликаються з доводами викладеними в позовній заяві. Просить апеляційний суд відмовити у задоволенні скарги.
Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України.
За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Позивач в судовому засіданні  проти поданої апеляційної скарги  заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Представник скаржника підтримує вимоги  апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, ознайомившись із доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що у задоволенні скарги слід відмовити з урахуванням наступного.
За змістом спірної постанови судом з`ясовано, що ОСОБА_2 , через уповноважену особу декларанта митного брокера СМП «Райвест», подав до Тернопільської митниці в митному режимі експорт декларацію (далі - МД) ЕК10АА №UA403030/2022/012372 товар: «Насіння соняшнику не подрібнене, не лущине у лушпинні для промислової переробки, не посівний матеріал, врожай 2021 року, якість насіння соняшнику відповідає ДСТУ 7011:2009, вага товару 23800 кг.», вартістю 9520,00 дол. що складає 278506,65 грн. згідно курсу Національного банку України на день здійснення митного оформлення, країна походження товару - Україна, виробник підприємство ФГ «Агровега Плюс», ставка мита: пільгова.
Як підставу для здійснення митного контролю та митного оформлення директор ТзОВ Локвод» ОСОБА_2 надав контракт від 10.06.2022 №1006/2, укладений між ТзОВ «Локвод» та компанією Agroforward Trade FZ-LLC (CT01-12 CUSTOM Building 01 Al Hamra Industrial Zone-FZRAK, United Arab Emirates), інвойс №2906/2 від 29/06/20022 року, СMR № 2906/2 від 29.06.2022 та сертифікат з перевезення товару EUR.1.№A403/011490 від 29.06.2022.
Відправник вказаного товару є підприємство ТзОВ «Локвод», отримувач -  Agro Plant Invest LTD (3 Nikola Vaptsarov str.,fl.6, off.16, 9000 Varna, Bulgaria).
Відповідно до графи 47 МД заявлено код митної преференції « 410» (товари, що вивозяться з України відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом і Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони статті 31 Угоди, додаток 1-С до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» графік скасування вивізного (експортного) мита), та зазначено ставку вивізного мита 3,6%.
Сплачено за МД митних платежів на загальну суму 10 026,24грн.
Директор ТзОВ «Локвод» ОСОБА_2 , у якості підстави для застосування тарифної пільги, надав сертифікат походження (переміщення) товарів EUR.1.№A403/011490 від 29.06.2022.
В підтвердження виробника товару «Насіння соняшнику», директором ТзОВ «Локвод» ОСОБА_2 , листом від 14.07.2022 року, надав звіт 4 - сг «Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2021 року» та 29 - сг «Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2021 році» в яких зазначено, що підприємство ФГ «Агровега Плюс» на земельних ділянках розташованих на території Дрогобицької районної ради Львівської області, здійснює діяльність яка полягає у вирощуванні сільськогосподарських культур, а саме «Насіння соняшнику», яке в подальшому поставляє підприємству ТзОВ «Локвод» для здійснення експортних операцій.
05.08.2022, на запит Тернопільської митниці від 18.07.2022 №7.25-08-3/7.25-20/6/2492, митницею отримана відповідь Дрогобицької районної ради Львівської області від 28.07.2022 № 02-08/168 в якій значено, що довідка про надання земельних ділянок для обробки ФГ ««Агровега Плюс»» на території Дрогобицької районної ради Львівської області - не видавалась. Тобто, в результаті опрацювання інформації, що міститься у відповіді, отриманої від Дрогобицької районної ради Львівської області, яку надіслано до Тернопільської митниці листом від 1.07.2022 № 02-08/168 встановлено те що, документи які подані для отримання сертифікатів з походження (переміщення) товарів EUR.1.№A403/011490 від 29.06.2022 підприємством ТзОВ «Локвод», відповідно до яких виробником товару зазначається ФГ «Агровега Плюс», містять неправдиві відомості.
Згідно розрахунку відділу митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД загальний розмір несплачених митних платежів складає 17824,43 грн.
Таким чином, на думку Тернопільської митниці, директор ТзОВ «Локвод» ОСОБА_2 вчинив інші протиправні дії, спрямовані на зменшення сплати митних платежів, шляхом подання сертифікату походження (переміщення) товарів EUR.1.№A403/011490 від 29.06.2022, одержаного незаконним шляхом, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів на загальну суму 17824,43грн.
Не погодившись із постановою митниці ОСОБА_2 подав до суду позов.
З огляду на викладені вище висновки суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Статтею 485 Митного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 14.02.2020 у справі №159/1687/17, від 14 лютого 2020 року у справі №233/1783/16-а, від 22 травня 2020 року у справі №751/1477/17, від 20 серпня 2020 року у справі № 553/1435/17.
Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи про порушення митних правил, не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією    статті 485 МК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Частиною 2 ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. 
Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (ч. ч. 5, 6 ст. 264 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Стаття 489 МК України встановлює, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави ля звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно до статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції з`ясував, що лист Тернопільської митниці Державної митної служби України від   19.08.2022 №7.25-08-1/7.25-20/14/2964 адресовано директору ТзОВ «Локвод» ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , однак, згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 та відповіді Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 27.09.2022 року №35-вих-77908, ОСОБА_2 , 1999 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Щодо надсилання позивачу електронних повідомлень на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд першої інстанції також встановив, що згідно митної декларації ЕК10АА, вище зазначена електронна адреса використовувалась виключно агентом митного оформлення - ОСОБА_3 , при цьому відповідачем не доведено, що вказана електронна адреса, на яку були скеровані відповідні листи, виклики є офіційною електронною адресою позивача. 
Відхиляючи твердження відповідача про те, що у матеріалах справи наявне пояснення позивача від 27.07.2022 (про відмову від надання пояснень), що свідчить про його обізнаність про наявність протоколу про порушення митних правил, суд першої інстанції встановив, що дійсно в матеріалах справи міститься бланк з поясненнями ОСОБА_2 від 27.07.2022 року про відмову від надання пояснення згідно ст. 63 Конституції України. При цьому з`ясовано, що постановою слідчого СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області від 25.04.2023 року у кримінальному провадженні №12023141370000085 від 26.01.2023 року за ч.3 ст. 358 КК України, у якому позивач перебуває у процесуальному статусі потерпілого, призначено почеркознавчу експертизу, і згідно висновку експерта від 15.05.2023 №СЕ-19/114-23/7531-ПЧ (експерт повідомлений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. ст.384, 385 КК України), рукописні буквенно - цифрові та два підписи від імені ОСОБА_2 , які містяться в поясненні від 27.07.2022 року на ім`я начальника Тернопільської митниці ОСОБА_4 виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою.
Крім цього, згідно протоколу опитування у справі про порушення митних правил №0041/40300/22 від 09.11.2022 року, ОСОБА_3 вказала, що є агентом з митного оформлення СМП «Райвест», надавала послуги з декларування товару «насіння соняшнику» для ТзОВ «Локвод»» на підставі договору від 14.06.2022 №14/06, укладеного між СМП «Райвест» та ТзОВ «Локвод»». Із ОСОБА_2 вона не знайома, усі документи, необхідні для заповнення та подання митної декларації їй приносив представник підприємства на ім`я ОСОБА_5 , а документи на транспортний засіб та про водія їй надсилали на її електронну адресу або через месенджер. Документи нею подавались до митниці разом із заявою, після чого отримувала сертифікат перевезення EUR.1, який був підставою для зазначення у графі 36 митної декларації коду митної преференції « 410» та відповідно нарахування у графі 47 митної декларації вивізного мита за ставкою 3,6%.
Згідно положень Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, у графі 9 митної декларації зазначаються відомості про резидента, який уклав зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту). При декларуванні товарів, що переміщуються за зовнішньоекономічним договором (контрактом) та пов`язаним з ним договором комісії, укладеним між резидентами, у графі зазначаються відомості про комісіонера, який уклав зовнішньоекономічний договір (контракт), і вчиняється запис: «Див. доп.», а в доповненні наводяться відомості про комітента.
Таким чином, у графі 9 митної декларації ЕК10АА містяться відомості про ТзОВ «Локвод» саме як про резидента, яким було укладено договір №1006/2 від 10.06.2022 з Agroforward Trade FZ-LLC, про поставку товару «Насіння соняшника, українського походження, урожаю 2021 року, насипом та/або у бігбегах».
Також, постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно врахував висновки Верховного Суду викладені у постанові від 27.01.2022 у справі № 725/3788/16-а, де суд  зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). При цьому зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст. 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів). Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 22.05.2020 у справі № 751/1477/20 (провадження №К/9901/45268/18) зауважив, що відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 485 МК України порушення митних правил має місце, зокрема, у разі заявлення декларантом у митній декларації: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Судом встановлено, що 14.06.2022 між ТзОВ «Локвод» в особі директора ОСОБА_2 (замовник) та СМП «Райвест», в особі директора ОСОБА_6 (брокер), було укладено договір №14/06 про те, що замовник уповноважує брокера проводити від його імені та за його рахунок митне оформлення (декларування) вантажів та надавати послуги місця прибуття автотранспорту, які замовник експортує за кордон та вантажів, які надходить замовнику по імпорту, згідно чинного законодавства України.
В графі 14 митної декларації наводяться відомості про: декларанта, якщо товари декларуються декларантом; уповноважену особу, якщо товари декларуються особою, уповноваженою на це декларантом. Якщо товари, що переміщуються через митний кордон України іншою особою, декларуються митним брокером, додатково зазначаються серія й номер дозволу на провадження митної брокерської діяльності та дата його видачі та декларантом вказано -  СМП «Райвест»
З огляду на зазначене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи про порушення митних правил, не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.
Також колегія суддів звертає увагу, що усі характеристики придбаного товару ґрунтувались виключно на документах наданих постачальником - ФГ «Агровега Плюс».
Отже, оскільки декларант, під час оформлення товару діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо імпортованих товарів та заниження митної вартості, адже пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем цих товарів, які не скасовані чи визнані недійсними, то на думку суду апеляційної інстанції в діях ОСОБА_2 відсутній прямий умисел на вчинення правопорушення, передбаченого  ст. 485 МК України. Достовірність поданих уповноваженою особою документів до митного оформлення не спростована належними доказами у справі, натомість, всі сумніви тлумачиться на користь особи, яку звинувачують у вчиненні неправомірних дій.
Щодо покликання відповідача на запит Тернопільської митниці від 18.07.2022 №7.25-08-3/7.25-20/6/2492 та отриману відповідь Дрогобицької районної ради Львівської області від 28.07.2022 № 02-08/168, в якій зазначено про те, що довідка від 19.04.2021 №75/46 про надання земельних ділянок для обробки ФГ ФГ «Агровега Плюс» на території Дрогобицької районної ради Львівської області не видавалась, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки така не використовувалась декларантом для видачі сертифікату, не подавалась з метою здійснення митних формальностей на підставі митної декларації ЕК10АА № UA403030/2022/012441, а тому не може ставитись позивачу у провину порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України.
Також, при розгляді цієї справи, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду викладені в постанові від 06 червня 2018 року у справі № 607/1866/17, згідно яких для притягнення особи до відповідальності, згідно ст. 485 МК України, необхідно доведення факту внесення в митній декларації неправдивих відомостей.
Крім цього, в постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 759/360/17 Верховний Суд зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).
Отже, у цій справі, митний орган, в порушення вимог ст. 77 КАС України, не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин умисного приховання позивачем відомостей з метою зменшення розміру митних платежів.
За встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України, не підтверджується належними та допустимими доказами та суб`єкт владних повноважень не надав доказів правомірності оскаржуваної постанови.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, 310,  315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року у справі № 465/7976/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.  

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено  19.06.24