Справа № 127/33596/23
Провадження № 22-ц/801/1061/2024
Категорія: 37
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коваль А. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2024 року	Справа № 127/33596/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Сала Т. Б., Копаничук С. Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Гончаром Олександром Івановичем, на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 26 лютого 2024 року у м. Іллінці суддею цього суду Ковалем А. М. , дата складання його повного тексту невідома,
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал страхування») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. 
Позов мотивований тим, що 08 травня 2022 року між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та Фермерським господарством «Дзялів» (далі - ФГ «Дзялів») було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 193/22-Т/В, за умовами якого ПрАТ «СК «Арсенал страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyota Prоасе», д.н.з.  НОМЕР_1 .
24 листопада 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Prоасе», д.н.з.  НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ЗАЗ», д.н.з.  НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортному засобу марки «Toyota Prоасе», д.н.з.  НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження.
Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ПДР водієм ОСОБА_1 , за що його було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року у справі №130/2689/22.
Відповідно до п. 31.3.4 зазначеного договору транспортний засіб марки «Toyota Prоасе», д.н.з. НОМЕР_1 , вважається фізично знищеним, оскільки вартість його ремонту 799 381,45 грн. (відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу) перевищує 70% його ринкової вартості (1 105 723,88 грн. * 0,7 = 774 006, 72 грн.). Вартість придатних залишків становила 465 780 грн.
Відповідно до п. 27.8 договору при повній загибелі транспортного засобу страхове відшкодування сплачується в розмірі дійсної (ринкової) вартості ТЗ на дату настання страхового випадку, але не більше страхової суми, вказаної в розділі 10 даного договору. 
Таким чином, ПрАТ «СК «Арсенал страхування» понесло збитки, виплативши страхове відшкодування в сумі 514 220,00 грн., з розрахунку: 980 000 грн. (страхова сума по договору) - 465 780 грн. (вартість придатних залишків).
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на день ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «СК «Княжа» (далі - ПрАТ «СК «Княжа») (поліс 208345219), відтак ПрАТ «СК «Арсенал страхування» мало право зворотної вимоги до зазначеного товариства, тому ПрАТ «СК «Княжа» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал страхування» в розмірі 230 000 грн. 
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 284 220 грн. як частина не оплаченої частини майнової шкоди, з розрахунку: 514 220 грн. - 230 000 грн. = 284 220,00 грн.
Пославшись на викладені обставини, ПрАТ «СК «Арсенал страхування» просило стягнуто на його користь із ОСОБА_1 грошові кошти у визначеному розмірі.
26 лютого 2024 року рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області зазначений позов задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал страхування» суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,  в розмірі 284 220 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Не погодившись із ухваленим рішенням, представник  ОСОБА_1  - адвокат Гончар О. І. подав апеляційну скаргу, у якій у якій посилається на   невідповідність висновків суду обставинам справи та просить зазначене рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ПрАТ «СК «Арсенал страхування» у задоволенні позову. У скарзі скаржник зазначає про те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що вимоги позивача доведені в повній мірі та жодним чином не спростовані відповідачем. Також вказує на те, що суд не надав належної оцінки доводам сторони відповідача, які викладені в письмовій  промові у судових дебатах. 
Правом на подання відзиву позивач не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав. 
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
З матеріалів справи вбачається, що 18 травня 2022 року між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та ФГ «Дзялів» було укладено договір добровільного страхування ЕТ № 193/22-Т/В наземного транспортного засобу «Toyota Prоасе», д.н.з. НОМЕР_3 , що слідує із копії заяви про настання страхового випадку від 24 листопада 2022 року (а. с. 4).
Умови договору добровільного страхування ЕТ № 193/22-Т/В наземного транспортного засобу «Toyota Prоасе», д.н.з. НОМЕР_3 , сторонами не оспорюються. 
24 листопада 2022 року о 11 год. 39 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2 , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Prоасе», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався на зустріч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дані обставини були встановлені постановою Жмеринського міського суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року у справі №130/2689/22, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. (а. с. 8).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 27 травня 2021 року  власником автомобіля «Toyota Prоасе», д.н.з. НОМЕР_1 , є ФГ «Дзялів» (а. с. 17).
Відповідно до звіту №11-22-М214 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, наданого оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , дійсна/ринкова вартість автомобіля «Toyota Prоасе», д.н.з. НОМЕР_1 , на дату ДТП складала 1 105 723,88 грн., а вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зносу становила 799 381,45 грн., що перевищує 70% дійсної вартості транспортного засобу на момент укладання договору (1 105 723,88 грн. * 0,7=774 006,72 грн.) та згідно з п. 31.3.4 договору вважається повною загибеллю транспортного засобу. Вартість придатних залишків складала 465 780 грн. (а. с. 11-16).
Згідно полісу 208345219 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на день ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Княжа» (а. с. 68).
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 16 грудня 2022 року, страхового акту № 006.01746922-1 від 16 грудня 2022 року та умов договору страхування № 193/22-Т/В сума страхового відшкодування склала 514 220 грн. (а. с.9, 10).
ПрАТ «СК «Арсенал страхування» понесло збитки, виплативши страхове відшкодування в сумі 514 220 грн. ФГ «Дзялів» згідно платіжного доручення № 67101209 від 21 грудня 2022 року з розрахунку: 980 000 грн. (страхова сума по договору) - 465 780 грн. (вартість придатних залишків) (а. с. 35). 
ПрАТ «СК «Княжа» сплатило ПрАТ «СК «Арсенал страхування» 130 000 грн. та 100 000 грн., що слідує із платіжних доручень №3Р001490 та №3Р001489 (а. с. 36-37).
За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 ч.1 ст. 1888 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IVобов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 5 Закону№ 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV).
Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (ст. 28 Закону N 1961-ІV ).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV).
Встановивши, що ПрАТ «СК «Арсенал страхування» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у розмірі 514 220 грн., ПрАТ «СК «Княжа» сплатило ПрАТ «СК «Арсенал страхування» в якості страхового відшкодування 230 000 грн., а тому з урахуванням зазначеного правового регулювання суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 , як винної особи у скоєнні ДТП, на користь позивача різниці між цими сумами, оскільки розмір завданих збитків є більшим чим страхова сума, визначена полісом 208345219 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 . 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи сторони відповідача, які викладені в письмовій промові представника відповідача у судових дебатах. 
Однак апеляційний суд не бере до уваги такі твердження скаржника, оскільки з матеріалів справи встановлено, що зміст апеляційної скарги збігається зі змістом відзиву на позовну заяву та письмовою промовою представника відповідача у судових дебатах, натомість на аргументи, викладені у цих документах, судом першої інстанції було надано повну та всебічну відповідь у оскаржуваному рішенні. 
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному у ст. 13 ЦПК України, саме відповідач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Однак вимоги позивача в жодній мірі не спростовані належними та допустимими доказами сторони відповідача. 
Такі доводи скарги додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди скаржника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Гончаром Олександром Івановичем, залишити без задоволення, рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 лютого 2024 року - без змін.
Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                О. В. Ковальчук

Судді:                                                                       Т. Б. Сало 

                                                                                               С. Г. Копаничук