Справа № 127/40434/23
Провадження № 22-ц/801/1244/2024
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року	Справа № 127/40434/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом Вінницького національного технічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати освітніх послуг,
Рішення ухвалила суддя Дернова В. В.
Рішення ухвалено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб у м. Вінниця
Дата складення повного тексту судового рішення незазначена,

Встановив:
У грудні 2023 року Вінницький національний технічний університет звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати освітніх послуг. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_1 з 03 жовтня 2022 року до 01 лютого 2023 року навчався у Вінницькому національному технічному університеті. Зокрема, навчання здійснювалося на умовах надання платних послуг згідно з Договором № 01222260 про надання платної освітньої послуги здобувачу вищої освіти за освітньо/науковою програмою «Магістр» від 23 вересня 2022 року, відповідно до умов якого відповідач був зобов`язаний сплатити за своє навчання 35 550,00 грн. за весь термін навчання. Вартість платної освітньої послуги за перший рік навчання складає 23 700,00 грн. Однак відповідач не сплатив за вже надані йому освітні послуги, чим спричинив утворення заборгованості станом на 18 грудня 2023 року у розмірі 11 850,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також 2684,00 грн. судового збору.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Вінницького національного технічного університету заборгованість за договором № 0122260 від 23 вересня 2022 року у розмірі 11 850,00 грн. та 2684,00 грн. судового збору. 
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Зазначив, що ухвалене рішення суду про задоволення позову є безпідставним та незаконним.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що лише факт укладення договору не свідчить про те, що відповідачу були наданні освітні послуги, а позивачем жодним чином не доведено достатніми та допустимими доказами сам факт надання освітньої послуги. Відповідач зазначає, що навчання в університеті проводилось онлайн (що не вказано в умовах договору) з використанням системи автоматизованого управління даними освітнього процесу та електронного документообігу JetIQ, проте доступом до даної системи він не користувався – персоніфікований доступ було надано 18 жовтня 2022 року (дата створення файлу з паролем), хоча навчання за умовами договору починалося 03 жовтня 2022 року, і доступ до системи був заблокований після звернення ОСОБА_1 в деканат, що також унеможливлює отримання освітніх послуг. Відповідач вважає, що згідно умов укладеного договору зобов`язання з оплати освітньої послуги виникають лише тоді коли вона надана.
Крім того, зазначає, що загальна вартість освітньої послуги становить 35 550,00 грн. за весь термін навчання, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення 11 850,00 грн., проте жодного розрахунку чому саме така сума підлягає стягненню позивачем не надано. 
У встановлений судом строк поданий відзив у якому позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Судом встановлено, що 23 вересня 2022 року між позивачем Вінницьким національним технічним університетом та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір № 01222260 про надання платної освітньої послуги здобувачу вищої освіти за освітньо/науковою програмою «Магістр» за спеціальністю –151 - Автоматизація та комп`ютерно – інтегровані технології, освітня програма: Інтелектуальні комп`ютерні системи, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався сплатити за перший рік навчання 23 700,00 грн. та 35 550,00 грн. за весь термін навчання (а. с. 8).
З 03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 було зараховано до складу студентів першого курсу денної контрактної форми навчання з нормативним терміном навчання за освітньо – професійною програмою підготовки магістра: факультет – ІІТА, спеціальність - 151-Автоматизація та комп`ютерно – інтегровані технології, що вбачається із витягу до наказу Вінницького національного технічного університету від 30 вересня 2022 року № 260-С (а. с. 4).
Наказом № 22-с від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 – студента 1-го курсу, який здобуває ступінь магістра, денної контрактної (договірної) форми навчання факультету ІІТА, за спеціальністю 151 - Автоматизація та комп`ютерно – інтегровані технології, освітня програма: Інтелектуальні комп`ютерні системи, групи 2АКІТ-22м було відраховано з 01 лютого 2023 року з Вінницького національного технічного університету за невиконання вимог навчального плану (а. с. 5).
Відповідно до довідки Вінницького національного технічного університету від 21 грудня 2023 року № 14-311, станом на 18 грудня 2023 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість по оплаті за надані освітні послуги в сумі 11 850,00 грн.; на дату видачі довідки заборгованість не погашена (а. с. 9).
Вінницьким національним технічним університетом 06 жовтня 2023 року за № 01-02-11/113/7 надсилалося повідомлення ОСОБА_1 про необхідність погашення боргу за надані освітні послуги (а. с. 10-11), однак борг в добровільному порядку відповідачем ОСОБА_1 погашений не був.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання умов договору ОСОБА_1 доведено належними доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та обґрунтованим.
Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовя`зковим для виконання сторонами.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Як вбачається з матеріалів справи між позивачем Вінницьким національним технічним університетом та відповідачем ОСОБА_1 23 вересня 2022 року був укладений договір № 01222260 про надання платної освітньої послуги (а. с. 8).
За умовами вказаного договору виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання здобувачу освітньої послуги, а саме підготовка навчання за освітньо-професійною програмою «Магістр», денна форма навчання.
Згідно із п. 1 розділу V вказаного договору загальна вартість освітньої послуги станом на 01 вересня 2022 року становить 35 550,00 грн. за весь термін навчання та може бути змінена з урахуванням розділу II, що оформляється додатковою угодою. Вартість платної освітньої послуги за перший навчальний рік складає 23 700,00 грн. Кошти мають бути внесені відповідно до графіку, визначеного п. 3 розділу V. Вартість платної освітньої послуги за наступні навчальні роки з урахуванням інфляції за попередній календарний рік, визначається додатковим наказом виконавця. 
Відповідно до п. 1-2, 4 розділу VI договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. 
У випадку недотримання замовником (виконавцем) розмірів та/або термінів, та/або порядку оплати за надання платної послуги освітньої послуги (повернення коштів) на суми, що повинні бути сплачені (підлягають поверненню), нараховується пеня за кожний день затримки оплати (повернення) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка має бути сплачена (повернута). 
У разі невнесення оплати за надання освітніх послуг за цим договором за 10 робочих днів до початку заліково-екземенаційної сесії, здобувач освітніх послуг відраховується зі складу здобувачів вищої освіти ВНТУ за порушення умов договору. 
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
У ч. 1 ст. 613 ЦК України визначено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Позивач у зобов`язанні надати освітню послугу виступав в якості боржника та виконав свої зобов`язання в повному обсязі, тобто навчання в період з 2022-2023 роки проводилося згідно з навчальним планом.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що послуги з навчання у вказаний період не надавалися, або він був позбавлений з вини позивача вказані послуги отримувати.
Доводи апеляційної скарги про те, що зобов`язання з оплати освітньої послуги виникають лише тоді коли вона надана, а позивачем жодних освітніх послуг ОСОБА_1 надано не було, апеляційним судом відхиляються, оскільки з моменту укладення договору, за умови відсутності факту його дострокового розірвання, відповідач взяв на себе зобов`язання, як сторона договору, а отже повинен був сплатити вартість освітніх послуг у визначеному договором розмірі. 
При цьому, добровільне ухилення від одержання освітніх послуг у необхідному розмірі не може вважатися невиконанням договору з боку надавача освітніх послуг.
З доданого до відзиву на апеляційну скаргу витягу з системи автоматизованого управління даними освітнього процесу та електронного документообігу Вінницького національного технічного університету JetIQ вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований у системі, всього відвідувань: 25, востаннє: 01 листопада 2022 року о 08:25:16 год (а. с 36). 
Отже, судом критично розцінюються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 освітні послуги не надавались, оскільки таке твердження суперечить матеріалам справи та взагалі не стосується обов`язку відповідача виконати умови укладеного ним договору. 
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодного розрахунку чому саме сума у 11 850,00 грн. підлягає стягненню, судом відхиляються, оскільки зазначений розмір визначено договором.
З урахуванням того, що загальна вартість освітньої послуги станом на 01 вересня 2022 року становила 35 550,00 грн. за весь термін навчання, а вартість платної освітньої послуги за перший навчальний рік складала 23 700,00 грн., то оплата за пів року навчання на момент відрахування ОСОБА_1 склала 11 850,00 грн. (23 700,00 грн. : 2). 
Жодних додаткових розрахунків, з урахуванням умов договору та вимог чинного законодавства, у даних обставинах не потребується.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження оплати освітніх послуг за перший семестр 2022-2023 року. 
Інших доводів, що могли б поставити під сумнів законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга відповідача не містить.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).
На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	В. В. Сопрун