Справа №760/13873/22                                                Головуючий в суді І інстанції - Застрожнікова К.С. 
Провадження № 33/824/356/2024                                                                        Доповідач - Миколюк О.В. 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
01 березня 2024 року                                                            м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 09 березня 2023 року, - 
 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 березня 2023 року,
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 грн.
 
Згідно з постановою суду, 05.09.2022 року о 19 год. 10 хв. у м. Києві по вул. Сурікова, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків та на нагрудну бодікамеру 472111, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.  
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1  в апеляційній скарзі просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтуванні вказує, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки складений з порушенням п.2.11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та ч.4 ст.256 КУпАП, згідно яких уповноважена посадова особа зобов`язана ознайомити особу, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України з її правами та обов`язками, передбаченими ст.268 КУпАП, що зроблено не було і є порушенням права на захист.
Також, відсутні докази керування та законності подальшої зупинки транспортного засобу. З відео вбачається, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. 
Працівниками поліції не було задокументовано і не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Тобто, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, апелянт звертає увагу, що відео фіксування велося вже з часу, коли автомобіль вже стоїть біля шлагбаума та на відео не зафіксовано факт керування транспортним засобом та його зупинки.
Він не був відсторонений від керування транспортним засобом. Також в матеріалах справи не містяться пояснення свідків.
 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.
 
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Як убачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.
 
Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що 05.09.2022 року о 19 год. 10 хв. у м. Києві по вул. Сурікова, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків та на нагрудну бодікамеру 472111, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
 
Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: 
-                     протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 374907 від 05.09.2022 року, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, він підписаний ОСОБА_1 ;
-                     відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що патрульна поліція виїхала за адресою м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3, де вже перебував наряд поліції поруч із автомобілем Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на виїзді із парковки впритул до шлагбауму виїзду, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Інспектор поліції попросив водія пред`явити посвідчення водія, на що ОСОБА_1 повідомив, що він не може вийти з автомобіля, бо дверцята водія розташовані у притул до кабіни охорони біля шлагбауму. У зв`язку із чим, водій ОСОБА_1 заводить автомобіль та від`їжджає трохи уперед, після чого, опираючись на водійські дверцята, виходить із автомобіля. Інспектор поліції повідомляє водієві ОСОБА_1 , що на лінію 102 надійшов виклик про п`яного водія на кермом вказаного автомобіля, на що водій спочатку заперечує факт вживання алкоголю, а згодом цікавиться у інспектора патрульної поліції про те, хто його «здав». У процесі спілкування інспектор поліції зазначає, що у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 відповідає відмовою. Після чого, інспектор поліції пропонує ОСОБА_1 прослідувати у супроводі працівників поліції до закладу охорони здоров`я з метою проходження медичного огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, на що водій також відповідає відмовою. У подальшому, інспектор поліції тричі пропонує водієві проходження огляду, на що ОСОБА_1 відмовляється. Інспектор поліції повідомляє, що ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом, на що водій просить інспектора поліції надати йому можливість перепаркувати автомобіль, оскільки проживає за 300 метрів від вказаного місця. Інспектор поліції не дозволяє, після чого водій телефонує, аби викликати на місце тверезого драйвера. У присутності інспектора поліції ОСОБА_1 телефонує комусь та повідомляє, що його «злили» та йому потрібен тверезий водій. З відеозапису видно, що у ОСОБА_1 порушені координація рухів та мовлення. У подальшому під час спілкування з інспекторами поліції, ОСОБА_1 зазначає, що пив тут на другому поверсі, потім виїздив та його зупинили /фрагмент запису 20:13:30 до 20:13:43/. Також, з відеозапису видно, що інспектор поліції запрошує двох свідків, аби додатково зафіксувати факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Будь-яких обставин, які б свідчили про неправомірні дії працівників поліції чи порушення порядку оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на відеозаписі не зафіксовано.
Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №374907 від 05.09.2022 р., з якого слідує, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
 
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом є голослівними та такими, що спростовуються відеозаписом, відповідно до якого, під час спілкування з інспектором поліції не заперечував факту керування транспортним засобом та перебував за кермом автомобіля на водійському сидінні, при цьому сам автомобіль був розташований на виїзді біля шлагбаума. При цьому ОСОБА_1 аби вийти з автомобіля був змушений рушити з місця та пояснював поліцейському, що він виїздив та його зупинили. 
 
В свою чергу, як вбачається з відеозапису, підставою для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 інспектором поліції слугувало повідомлення на лінію 102, про п`яного водія за кермом, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги про неправомірне зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та порушення працівниками поліції ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».
 
Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про те, що інспектором поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки вказані твердження в повній мірі спростовані відеозаписом з бодікамери інспектора поліції.
 
Відсутність в матеріалах справи на окремих аркушах пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , жодним чином не впливає на обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність у діях особи, яка керує транспортним засобом, складу адміністративного правопорушення, що полягає у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
 
Отже доводи, які містить апеляційна скарга не спростовують правильність судового рішення.
 
Таким чином, будь-яких порушення норм процесуального права, які б вплинули на правильність прийнятого рішення і могли бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, апеляційним судом не встановлено.
 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 09 березня 2023 року щодо  ОСОБА_1 - без змін.
 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                           О.В. Миколюк