УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 759/12406/20
провадження № 61-5156ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Приватне підприємство «Вінтерм»,
третя особа - директор Приватного підприємства «Вінтерм» Шарко Тарас Іванович,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Ящук Т. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 січня 2021 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до приватного підприємства «Вінтерм» про визнання наказу про звільнення з роботи частково недійсним та про зміну підстав і дати звільнення з роботи відмовлено.
 
Не погодившись із зазначеним рішенням, 10 лютого 2023 року ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, яка надійшла до суду 14 лютого 2023 року.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2023 року справу призначено судді-доповідачу ОСОБА_2, судді, які входять до складу колегії: Слюсар Т. А., Коцюрба О. П.
 
15 лютого 2023 року матеріали справи витребувано зі Святошинського районного суду міста Києва.
 
Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 23 лютого 2023 року.
 
Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 24 лютого 2023 року у складі судді ОСОБА_2 цивільну справу повернуто до Святошинського районного суду міста Києва для усунення недоліків у її оформленні.
 
Матеріали справи повернулися до Київського апеляційного суду 09 листопада 2023 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року у складі судді ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано п`ятиденний строк для сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
 
Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у справі призначено повторний автоматизований розподіл у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено склад колегії суддів: Рейнарт І. М. - головуючий суддя, судді: Кирилюк Г. М., Ящук Т. І.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 січня 2021 року відмовлено, оскільки апеляційну скаргу подано після спливу більше одного року з дня складення повного тексту судового рішення, тому наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, виходячи з вимог частини другої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
09 квітня 2024 року ОСОБА_1 через «Прийом громадян» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року, у якій просить оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що отримала копію оскаржуваної ухвали 11 березня 2024 року через засоби поштового зв`язку, що підтверджує відповідними доказами.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Перевіривши доводи клопотання заявниці про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надані ним докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені нею доводи свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, поза увагою суду стали обставини, на які вона посилалася при поданні апеляційної скарги.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , зміст ухвали Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.
Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
 
Указаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
 
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.
 
Виключенням з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, та пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
При цьому суд, реалізуючи свої дискреційні повноваження, має оцінити обставини справи, пов`язані з надсиланням та отриманням рішення суду, можливістю учасника справи подати апеляційну скаргу, строк протягом якого заявник звернувся до апеляційного суду після отримання рішення суду тощо. Водночас суд з одного боку має виходити з конституційної засади забезпечення права на апеляційного оскарження, а з іншого, зважаючи на розумність строків, запобігти порушенню принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. 
 
Апеляційним судом встановлено, що у судовому засіданні 21 січня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Дати складання повного тексту рішення судом не зазначено.
 
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 січня 2021 року надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень 29 листопада 2021 року та оприлюднено 30 листопада 2021 року.
 
Отже, повний текст рішення було виготовлено судом 29 листопада 2021 року. Ця обставина також підтверджується розпискою представника відповідача - адвоката Перепелиці С. О., який отримав копію рішення суду 29 листопада 2021 року.
 
Згідно з протоколом судового засідання від 21 січня 2021 року ОСОБА_1 була присутня під час проголошення вступної та резолютивної частин рішення суду.
 
За таких обставин, апеляційний суд вважав, що позивачка мала можливість ознайомитися з повним текстом рішення суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень з 30 листопада 2021 року і мала правові підстави для поновлення пропущеного з поважних причин строку на апеляційне оскарження рішення у разі подання апеляційної скарги до 30 листопада 2022 року.
 
Разом з цим, апеляційна скарга на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 січня 2021 року направлена ОСОБА_1 до апеляційного суду 10 лютого 2023 року. До апеляційної скарги додано клопотання, у якому ОСОБА_1 просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що лише 12 січня 2023 року вона ознайомилася з матеріалами справи та дізналася про виготовлення повного тексту рішення суду, а 02 лютого 2023 року отримала його копію. Також зазначала, що вона не один раз зверталася до суду із заявами про видачу повного та короткого тексту рішення суду, проте суд не виконував ці заяви.
 
Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що заявниця, звернувшись із апеляційною скаргою після спливу більше, ніж одного року з дня складання повного тексту судового рішення, хоча була присутня при проголошені вступної та резолютивної частин рішення суду, будь-яких обставин непереборної сили, які завадили їй подати апеляційну скаргу у строки, визначені ЦПК України, позивачкою не зазначено, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску такого строку.
 
Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують, натомість, заявниця наводить мотиви стосовно незгоди з результатом розгляду питання процесуального характеру, наполягаючи на суб`єктивній оцінці обставин, які стали підставою для відмови у поновленні процесуального строку.
 
Питання про поновлення строку для вчинення процесуальної дії вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.
 
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).
 
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
 
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії»).
 
Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).
Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 390, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року.
 
У відкритті касаційного провадженняу справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Вінтерм», третя особа - директор Приватного підприємства «Вінтерм» Шарко Тарас Іванович, про визнання наказу про звільнення з роботи частково недійсним та про зміну підстав і дати звільнення з роботи, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року відмовити.  
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       Р. А. Лідовець       Д. Д. Луспеник