Номер провадження: 22-ц/813/3119/24 
Справа № 501/2055/23
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2023 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою, в якій просить суд визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню. Заява мотивована тим, що судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 31.05.2023 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини. Стверджує, що заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу повністю необґрунтована, вони постійно проживають з ОСОБА_2 та дітьми, яких він утримує, надає їм матеріальну допомогу. Також, заявник стверджує, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, у заяві не вказано правильне місце реєстрації боржника та заявлено вимогу про аліменти, право на які заявниця не має в розумінні ст.181 СК України, тощо.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Іллічівського міського суду Одеської 10 листопада області від 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у заяві  ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з  того, що судовий наказ видано не помилково, а за заявою заявника про стягнення аліментів та на законних підставах, на сьогоднішній день боржником не надано суду доказів того, що його добровільно виконано, у зв`язку з чим, обов`язок боржника виконати судовий наказ не припинився.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що
- 29.05.2023 року ОСОБА_2 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 2016 року народження, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 29.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- 31.05.2023 року Іллічівським міським судом Одеської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 2016 року народження, аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 29.05.2023 року і до повноліття дитини, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Таким чином підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є помилка при його видачі або припинення обов`язку за правомірно виданим виконавчим документом.
При цьому подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане із оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.
Як на підставу для визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу, виданого 31 травня 2023 року Іллічівським міським судом Одеської області № 501/2055/23 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник ОСОБА_1 посилався на те, що він постійно проживає з ОСОБА_2 та дітьми, яких він утримує та надає їм матеріальну допомогу.
Водночас, з огляду на положення ст. 432 ЦПК України наведені обставини не можуть бути підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки, ОСОБА_1 фактично оспорює наявність підстав для задоволення судом заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.
ОСОБА_1 у заяві не навів обставин, які б вказували на припинення у нього обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був визначений судовим наказом.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
Слід зазначити, що словосполучення «або з інших причин», про яке йдеться у статті 432 ЦПК України, стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню.
Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено можливість судового захисту прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.
Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом від 31.05.2023 року, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.
Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.
Тобто, зміна та виникнення обставин, які мають істотне значення, можуть слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.
Між тим з таким позовом ОСОБА_1 не звертався, а подав заяву про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції при вирішенні поданої ОСОБА_1 заяви про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено: 29.03.2024 року.

Головуючий                                                                 О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        А.П. Заїкін

                                                                               С.О. Погорєлова