Номер провадження: 22-ц/813/1386/24 
Справа № 504/724/15-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л. М., Комлевої О.С., 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.08.2015, у складі судді Доброва П.В.
                                        встановив:
       В лютому 2015 ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
       Позовні вимоги обґрунтовані тим, що донька ОСОБА_1 – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила її онучку – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , народила її онучку – ОСОБА_5 . Рідним батьком обох її онучок є ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.
Обидві онучки після смерті своєї матері проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.
Відповідач життям своїх дітей не цікавиться, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.
        ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання своїх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повнолітнього віку.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.08.2015 позов задоволено у повному обсязі.
Не погодившись з наведеним рішенням ОСОБА_2 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.
       В апеляційній скарзі посилається на те, що судом ухвалено рішення при неповному та об`єктивному дослідженні обставин справи, саме суд не звернув належної уваги запереченням відповідача щодо того, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 не є його донькою.
        ОСОБА_2 зазначає, що проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, під час спільного проживання в них народилась донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       При цьому, як зазначає позивач у ОСОБА_3 вже були дві доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
       З огляду на викладене та враховуючи той факт, що ОСОБА_4 не є донькою відповідача, останній просить суд апеляційної інстанції змінити оскаржуване рішення та стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
       На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання, призначене на 06.06.2024 з`явився: апелянт ОСОБА_2 та його представник – адвокат Єфименко Н.В.
ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.        
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що є ОСОБА_1 матірю ОСОБА_3 .
20.04.2006 року ОСОБА_3 народила  ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 321 від 05.05.2006 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 народила  ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1037 від 22.11.2007 року.
ОСОБА_1 є бабусею дівчат.
Рідним батьком обох дівчат є ОСОБА_2 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 3594 від 08.04.2013 року.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після смерті своєї матері ОСОБА_3 , проживають разом з бабусею ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні.
ОСОБА_2 життям своїх дітей не цікавиться, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, районний суд виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Проте апеляційний суд не може повністю погодитися з таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в долі від їх доходів та (або) в твердій грошовій сумі.
Відповідно до положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Як вбачається з мотивувальної частини рішення, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд посилався на те, що рідним батьком обох дівчат – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідач – ОСОБА_2 . 
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи.
Так, заперечуючи проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на двох дітей, ОСОБА_2 зазначав, що він є батьком лише однієї доньки – ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1037 від 22.11.2007 року, інша дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є його донькою, батьком останньої зареєстрований перший чоловік ОСОБА_3 – ОСОБА_7 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. 
З метою перевірки доводів апеляційної скарги, повного всебічного, об`єктивного розгляду справи, встановлення фактичних обставин по справі ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.02.2024 витребувано з Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)  копію актового запису №321 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також відомості чи вносилися до вищевказаного Актового запису зміни.
На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направив до апеляційного суду копію Актового запису про народження №321 від 05.05.2006 складеного Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також у відповіді відділ державної реєстрації актів цивільного стану додатково повідомив, що до вищевказаного актового запису зміни не вносилися. 
За таких обставин, враховуючи відсутність офіційного підтвердження батьківства ОСОБА_2 щодо дитини   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідача не виникло обов`язку згідно вимог чинного законодавства утримувати дану дитину, на що суд першої інстанції взагалі не звернув уваги та ухвалив рішення, виклавши у рішенні суду висновки, які не відповідають обставинам справи. 
Позивачкою ОСОБА_1 не надано до суду жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 . 
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволені вказаної позовної вимоги.
Також апеляційний суд вбачає наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_5 .
Так, Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності з 08.07.2017 внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов`язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (замість величини 30%, як було раніше)
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.
Проте рішення про стягнення аліментів за минулий час переглядається судом, тому з урахуванням наведеного та на підставі внесених змін, які набрали законної сили, мінімальний розмір аліментів слід визначити за відповідні періоди, а саме: з дня подачі позову 24.02.2015 і до 07.07.2017 у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
В цій частині позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних відносин, що виникли між сторонами, однак, на переконання колегії суддів, неправильно визначив мінімальний розмір аліментів, що підлягають стягненню, а тому ухвалене ним рішення в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача про неповноту дослідження судом першої інстанції  доказів та фактичних обставин справи  є обґрунтованими.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.08.2015 скасувати в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 .
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.08.2015 в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_5 змінити.
Стягнути з  ОСОБА_2 аліменти на користь  ОСОБА_1 , на утримання  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у період з 24.05.2015 та надалі з 08.07.2017 не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 21.06.2024.

Головуючий:                                                Є.С. Сєвєрова

Судді:                                                                Л.М. Вадовська
                                                       
О.С. Комлева