Постанова
Іменем України
 
23 квітня 2024 року              
 
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/6475/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Желепи О. В., Немировської О. В., 
за участю секретаря Марченка М. С.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    ОСОБА_1 
 
на рішення Солом'янського районного суду м. Києва 
 
від 09 листопада 2023 року 
 
в складі судді Козленко Г. О.
 
у цивільній справі №760/9587/22 Солом'янського районного суду м. Києва
 
за позовом    ОСОБА_1 
 
до Акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія"
 
про визнання незаконним та скасування наказу про зупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу
 
                                         У С Т А Н О В И В: 
У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - АТ "ОГХК", Товариство), в якому просив:
- стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 150 857,19 грн;
- визнати протиправним та скасувати наказ АТ «ОГХК» від 13.04.2022 №63-к «Про призупинення дії трудових договорів» в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_2 ;
- поновити ОСОБА_1 шляхом допуску до роботи на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу економічної та внутрішньої безпеки департаменту з питань безпеки та контрольно-ревізійної роботи                  АТ "ОГХК";
- стягнути з АТ «ОГХК» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 14.04.2022 і до ухвалення рішення у справі.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 15.10.2020 він перебував у трудових відносинах з АТ «ОГХК». З 24.05.2021 займав посаду заступника директора департаменту - начальника відділу економічної та внутрішньої безпеки департаменту з питань безпеки та контрольно-ревізійної роботи АТ «ОГХК» з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Зазначав, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні запроваджено воєнний стан, який діє до цього часу.
Під час дії воєнного стану наказом т.в.о. голови правління АТ «ОГХК» від 24.02.2022 за №26 встановлено з 24.02.2022 дистанційний режим роботи для працівників центрального апарату управління АТ «ОГХК» на час дії військового стану у державі. 
Вказував, що після переходу на дистанційний режим роботи він перебував на зв`язку з працівниками відділу економічної та внутрішньої безпеки департаменту безпеки АТ «ОГХК» та керівником департаменту і виконував свої трудові функції. Але з 24.02.2022 йому безпідставно було обмежено доступ до робочої електронної пошти Товариства, проігноровано наведені ним факти щодо можливості виконувати свої трудові функції та дотримання ним режиму дистанційної роботи, внаслідок чого в Табелі обліку використання робочого часу безпідставно зазначено «невідоме місцезнаходження» та не виплачена заробітна плата. У подальшому наказом АТ «ОГХК» від 13.04.2022 за №63-к «Про призупинення дії трудових договорів» з 14.04.2022 з ним було призупинено дію трудового договору у межах дії Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Також вказував, що згідно наданої інформації АТ «ОГХК» листом №110/639 від 18.07.2022, даний наказ був направлений для ознайомлення зазначеним у наказі працівникам на адреси індивідуальної корпоративної пошти з доменом ІНФОРМАЦІЯ_2, однак оскільки він був обмежений відповідачем у користуванні своєю корпоративною поштою, про обставини щодо призупинення трудових обов`язків та з копією відповідного наказу він ознайомився лише після отримання вищенаведеного листа АТ «ОГХК» від 18.07.2022.
Як зазначено у наказі від 13.04.2022 за №63-к, підставою для призупинення дії трудових договорів є значне зменшення обсягів виробництва внаслідок військової агресії проти України та неможливість надання роботи у повному обсязі.
Зазначив, що він не погоджується з оспорюваним наказом з огляду на те, що розпорядженням т.в.о. голови правління АТ «ОГХК» №34-а від 23.05.2022 скасовано дистанційний режим роботи центрального офісу у зв`язку з поновленням роботи центрального апарату АТ «ОГХК», а також зобов`язано працівників центрального апарату приступити з 01.06.2022 до виконання обов`язків за посадою в приміщенні центрального офісу, а працівникам центрального апарату за списком в додатку для виведення на роботу з простою звернутися з відповідною заявою. Також, наказом т.в.о. голови правління                   АТ «ОГХК» №64 від 23.05.2022 оголошено простій з 24.05.2022 по 24.06.2022 працівникам центрального апарату не з вини працівників за списком у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення діяльності центрального апарату АТ «ОГХК», при цьому вказані працівники повинні перебувати в приміщенні офісу.
За вказаних обставин, позивач вважав, що наведені у вищенаведених наказах та розпорядженнях дані вказують на те, що є частина працівників центрального апарату, яка може працювати без простою, є частина працівників того самого апарату, яка працює, але знаходиться в простої не з вини працівників, а є такі ж працівники, з якими призупинено дії трудових договорів, оскільки обсяг виробництва зменшився. Однак, таке суперечить відсутності можливості організаційних та технічних можливостей, і підтверджує можливість центрального апарату повноцінно працювати.
08 вересня 2022 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з позовом та поновлення такого строку. В заяві ОСОБА_1 зазначив, що про порушення своїх трудових прав, а саме невиплату заробітної плати та призупинення дії трудового договору відносно нього він дізнався з листа АТ "ОГХК" від 18.07.2022, в якому йому було надано інформацію про причини невиплати заробітної плати та зазначено про призупинення трудових відносин. До отримання даного листа від відповідача він об'єктивно не міг дізнатися про порушення своїх прав.
Вказував, що такими об'єктивними обставинами пропуску строку звернення до суду з позовом стало те, що з 2013 року він зі своєю сім'єю проживав в               м. Ірпінь Київської області. З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан внаслідок військової агресії РФ проти України. У зв'язку з бойовими діями, які відбувалися на території Ірпінської міської територіальної громади, 29.03.2022 його житлове приміщення знищено внаслідок влучання боєприпасу та пожежі, як було знищено й інше майно, зокрема транспортні засоби. З того часу він був змушений постійно змінювати своє місце перебування.
Також вказував, що після введення воєнного стану було створено робочу групу в месенджері Телеграм, в якій 05.04.2022 його повідомили про те, що він знаходиться у вимушеній відпустці і його завдання по роботі скасовуються. В подальшому ознайомившись у справі №760/9587/22 з відзивом він дізнався про твердження відповідача, що оспорюваний наказ про призупинення дії трудових договорів направлений йому на адресу корпоративної індивідуальної пошти та додатково направлено в месенджер Вотсап. Проте доступ до корпоративної пошти йому було обмежено.
Вважав, що за таких обставин він не тільки не знав, а й не міг довідатися про свої порушені права відповідачем, у зв'язку з чим і не міг протягом трьох місяців з дня видачі оспорюваного наказу звернутися до суду з даним позовом.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції неправильно застосував положення статті 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", оскільки не врахував, що дана стаття в редакції, яка діяла на момент прийняття спірного наказу, визначала, що дія трудового договору може бути призупинена у зв'язку з військовою агресією проти України, за умови що виключає можливість надання та виконання роботи.
 
Суд не взяв до уваги висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №149/1089/22, де зазначено, що право роботодавця призупинити дію трудового договору не є абсолютним, а для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може її виконувати.
 
Вказував, що ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що підставою видачі судового наказу про призупинення дії трудового договору слугувало значне зменшення обсягів виробництва внаслідок військової агресії проти України та неможливість надання роботи у повному обсязі. Але поруч з цим суд не врахував, що відповідачем не надано жодних доказів, які підтверджують підстави для прийняття оспорюваного наказу згідно вимог ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", тоді як позивачем були надані докази, які підтверджують обставини про спроможність роботодавця надати виконувану роботу.
 
В матеріалах справи містяться докази, які вказують на те, що АТ "ОГХК" працювало протягом І півріччя 2022 року, отримувала дохід від реалізації продукції, сплачувало дивіденди, податки, реалізовувало інвестиційну програму, що вказує на відсутність підстав для призупинення трудових відносин з працівниками центрального апарату товариства. Крім того, на офіційному сайті АТ "ОГХК" опубліковані актуальні закупівлі за період 2022 року, які також підтверджують роботу товариства, його центрального офісу в оспорюваний період.
 
Зазначав, що штатна чисельність Департаменту з питань безпеки та контрольно-ревізійної роботи, в якому він працював, станом на 24.02.2024 налічувала 20 осіб, в той час як лише з 5 працівниками було призупинено трудовий договір. Відділ, який він очолював, не змінював штатну чисельність, тоді як інші відділи та департаменти збільшували кількість працівників.
 
За наведених обставин просив скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09.11.2023 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме визнати протиправним і скасувати наказ АТ "ОГХК"  від 13.04.2022 №63-к "Про призупинення дії трудових договорів" в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2022 року по 28 вересня 2022 року у розмірі 548 571,60 грн.
 
Відповідач, заперечуючи проти апеляційної скарги, подав відзив, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.
 
Представник відповідача - Кулик С. А. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
 
Колегія суддів дослідила матеріали справи, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно зі статутом              АТ «ОГХК» засноване на державній власності, його єдиним засновником є держава, а уповноваженому органу управління належить сто відсотків статутного капіталу. Товариство відноситься до суб`єктів господарювання державного сектора економіки та здійснює виробничо-промислову діяльність з метою отримання прибутку.
В трудових відносинах з АТ «ОГХК» позивач перебував з 15 жовтня 2020 року.
З 24 травня 2021 року ОСОБА_2 займав посаду заступника директора департаменту - начальника відділу економічної та внутрішньої безпеки департаменту з питань безпеки та контрольно-ревізійної роботи АТ «ОГХК» з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.
Під час дії воєнного стану наказом т.в.о. голови правління АТ «ОГХК» від 24.02.2022 №26 встановлено з 24.02.2022 дистанційний режим роботи для працівників центрального апарату управління АТ «ОГХК» на час дії військового стану у державі.
Наказом AT «ОГХК» від 13.04.2022 №63-к «Про призупинення дії трудових договорів», з 14.04.2022, в тому числі з позивачем, призупинено дію трудового договору з посиланням на положення статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Наказом АТ «ОГХК» від 27.09.2022 за №417-к з 07.10.2022 ОСОБА_2 поновлено на посаді заступника директора департаменту з питань безпеки та контрольно-ревізійної роботи - начальника відділу внутрішньої та економічної безпеки.
Наказом АТ «ОГХК» від 28.09.2022 за №423-к звільнено ОСОБА_2 із займаної посади 28.09.2022 за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Платіжним дорученням №2 від 08 вересня 2022 року підтверджується, що             АТ "ОГХК" виплати ОСОБА_1 заробітну плату за другу половину лютого, березень та першу половину квітня 2022 року у розмірі 123 149,90 грн.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Так, у частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Щодо вимог про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору
Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.
Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.
15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон №2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і  галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Частинами другою та третьою статті 1 Закону №2136-ІХ встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.
У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Відповідно до частин першої та четвертої статті 13 Закону №2136-ІХ, призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.
Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів  до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.
Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.
Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і  не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.
Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.
Наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у  зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.
Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо (постанова Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі №149/1089/22).
Установлено, що в оскаржуваному наказі, як на підставу для призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 , відповідач посилався на значне зменшення обсягів виробництва АТ "ОГХК" та її філіями, внаслідок військової агресії проти України та неможливістю надання роботи у повному обсязі.
Однак обставин абсолютної неможливості забезпечити позивача роботою відповідач не довів.
Наявними у справі письмовими доказами підтверджується, що як на час видачі оспорюваного наказу про призупинення дії трудового договору, так і на час розгляду справи, АТ «ОГХК» здійснювало свою діяльність. 
Також матеріалами справи, надані Міністерством економіки України, яке уповноважено здійснювати моніторинг діяльності Товариства та надавати йому оцінку, витяги з інформаційно-аналітичних матеріалів про ефективність управління суб`єктами господарювання, наданих листами Фонду державного майна України від 15.04.2022 №10-51-4369, від 25.07.2022 №10-51-9683 та від 17.08.2022 №10-51-10973 за 2021 рік, І квартал та І півріччя 2022 року.
Відповідно до вказаних даних суб`єкт господарювання - АТ «ОГХК» має статус стратегічно важливого підприємства для економіки і безпеки України; у 2021 році, І кварталі та І півріччі 2022 року АТ «ОГХК» має статус працюючого підприємства; чистий дохід (виручка) від реалізації продукції за І квартал та І півріччя 2022 року склали 475 124 грн та 759 609 грн, відповідно з наростаючим підсумком; відрахування частини чистого прибутку на виплату дивідендів на державну частку за І квартал та І півріччя 2022 року склали 75 000 грн та                206 902 грн, відповідно з наростаючим підсумком; капітальні інвестиції за                І квартал та І півріччя 2022 року склали 38 538 грн та 51 579 грн, відповідно і наростаючим підсумком; власний капітал на початок 2022 року та на кінець                 І півріччя 2022 року складав 2 657 210 грн та 2 460 270 грн, відповідно; дебіторська заборгованість на початок 2022 року та на кінець І півріччя 2022 року склала 1 488 473 грн та 1 268 553 грн.
Відповідно до фінансового плану AT «ОГХК» на 2022 рік, затвердженого розпорядженням КМУ №421-р від 24.05.2022 (вже після видання наказу про призупинення дії трудового договору), Товариством заплановано отримання більшого значення показника чистого прибутку від реалізації продукції в 2022 році, ніж у 2021 році, - у сумі 5 038 481 млн грн (фактичний прибуток 2021 року становив 3 127 625 млн грн). Крім того, згідно з фінансовим планом збільшено майже удвічі витрати на оплату заробітної плати - 1 339 155 млн грн (витрати попереднього року становили 699 777 млн грн), збільшено кількість працівників до 5 612 осіб (чисельність працівників 2021 року - 5 236 осіб). 
Наведені вище обставини підтверджують, що компанія AT "ОГХК" працювала на протязі І півріччя 2022 року, отримувала дохід від реалізації продукції, сплачувала дивіденди, податки, реалізовувала інвестиційну програму, що в свою чергу повністю підтверджує доводи позивача про наявність у відповідача спроможності надати йому роботу. 
Крім того, в матеріалах справи наявні й інші докази, які підтверджують спроможність Товариства надати позивачу роботу на час видачі оспорюваного наказу.
Так, відповідно до Положення про департамент з питань безпеки та контрольно-ревізійної роботи AT «ОГХК», затвердженого протоколом правління №51 від 04.06.2021, керівництво департаментом здійснює директор департаменту, а у разі його відсутності його обов`язки виконує заступник директора департаменту - начальник відділу економічної та внутрішньої безпеки, або особа, визначена членом правління, який відповідає за функціональний напрямок координації та контролю політики з питань безпеки та контрольно-ревізійної роботи товариства (пункт 1 розділу 1 Положення).
До складу департаменту зокрема входить відділ економічної та внутрішньої безпеки, який безпосередньо підпорядкований заступнику директора - начальнику відділу економічної та внутрішньої безпеки (пункт 4 розділу 1 Положення).
Основні функції департаменту імплементовані з основних функцій відділу економічної та внутрішньої безпеки, оскільки такі функції як, організація, забезпечення та проведення заходів направлених на виявлення, попередження, усунення реальних та потенційних, внутрішніх та зовнішніх загроз фінансової стабільності товариства, пов`язаних з ризиками при проведенні економічної, фінансово-виробничої, господарської діяльності, недопущення завдання товариству фінансових, та інших збитків (пункт 1 розділу 2 Положення); збір та обробка інформації щодо збереження та раціонального використання фінансових цінностей товариства (пункт 2 розділу 2 Положення); організація та контроль взаємодії, листування з правоохоронними органами, органами влади (пункти 3, 9 розділу 2 Положення); проведення службових розслідувань та перевірок (пункт 4 розділу 2 Положення); наглядові функції у фінансовій сфері (пункти 5, 6 розділу 2 Положення); наглядові функції у договірних відносинах товариства (пункти 7, 11 розділу 2 Положення); вивчення інформації з надійності контрагентів товариства (пункт 10 розділу 2 Положення).
Як вбачається з функціональних обов`язків департаменту з питань безпеки та контрольно-ревізійної роботи, безпека товариства побудована на роботі відділу з економічної безпеки, який очолював ОСОБА_1 разом із своїм заступником ОСОБА_5 , відносно якого також було призупинено дію трудового договору.
Натомість, матеріалами справи підтверджується, що головні спеціалісти відділу, в якому обіймав посаду позивач, продовжували працювати.
Тобто, трудові відносини відповідач призупинив вибірково з окремими працівниками, а не з усіма працівниками. Із переважною більшістю трудового колективу АТ "ОГХК" дію трудових договорів не було призупинено. Принцип такої вибірковості АТ «ОГХК» не обґрунтувало.
Отже, сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що АТ «ОГХК» не було позбавлене можливості надати позивачу роботу.
При цьому саме по собі погіршення фінансового стану підприємства не є тією обставиною, яка надає роботодавцю право призупиняти трудові договори з працівниками на підставі статті 13 Закону №2136-ІХ.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призупинення дії трудового договору з позивачем є  незаконним, оскільки обставин неможливості відповідача у зв`язку з  військовою агресією проти України надати позивачу роботу, а останньому її виконувати не встановлено.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про визнання протиправним наказу Акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" від 13 квітня 2022 року №63-к "Про призупинення дії трудових договорів" в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 та наявності правових підстав для її задоволення.
Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що наявні правові підстави для відмови в задоволенні позовної вимоги про скасування наказу про призупинення дії трудового договору, оскільки наказом АТ "ОГХК" №417-к від 27.09.2022 з 07.10.2022 поновлено дію трудового договору з ОСОБА_1 , призупиненого наказом Товариства від 13.04.2022 №63-к "Про призупинення дії трудових договорів" (том 2, а. с. 43).
Також не підлягає задоволенню і позовна вимога про поновлення ОСОБА_1 шляхом допуску до роботи на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу економічної та внутрішньої безпеки департаменту з питань безпеки та контрольно-ревізійної роботи АТ "ОГХК", оскільки як вказувалося вище наказом АТ "ОГХК" від 28.09.2022 №423-к позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням (том 2, а. с. 42).
При цьому, колегія суддів зауважує, що обставини про звільнення ОСОБА_1 з роботи та поновлення з ним дії трудового договору йому було відомо вже під час розгляду справи в суді першої інстанції. Проте, із заявою про уточнення позовних вимог, як то відмова від позовних вимог про скасування наказу про призупинення дії трудового договору та поновлення на посаді, позивач до суду не звертався.
Отже, в задоволенні позовних вимог про скасування наказу про призупинення дії трудового договору та допуск до роботи на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу економічної та внутрішньої безпеки департаменту з питань безпеки та контрольно-ревізійної роботи АТ "ОГХК" належить відмовити.
Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору
Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
У КЗпП України відсутня норма права, яка б у цій ситуації регулювала питання виплати середнього заробітку за час незаконного призупинення дії трудового договору, так як це не є ні простоєм, ні звільненням працівника.
Водночас частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 21 червня 2023  року у справі №149/1089/22, від 31 січня 2024 року у справі №161/8196/22 та від 27 березня 2024 року, зазначав, що оскільки незаконні дії роботодавця позбавили позивача можливості працювати та призвели до порушення його конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю, до спірних правовідносин необхідно застосовувати частину другу статті 235 КЗпП України, яка регулює подібні за змістом відносини.
Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу середній заробіток за час дії наказу про призупинення дії трудового договору. 
Визначаючи розмір середнього заробітку, колегія суддів враховує наступне
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин)).
Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку №100, основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є  середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку №100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що  передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в  якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього-п`ятого пункту 4 цього Порядку, а саме з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
Встановлено, що дію трудового договору з позивачем було призупинено з               14 квітня 2022 року. 
Матеріали справи не містять доказів про розмір здійснених відповідачем виплат ОСОБА_1 за лютий та березень 2022 року. В матеріалах справи наявне лише платіжне доручення про виплату заборгованості за другу половину лютого, березень та першу половину квітня 2022 року, в якому зазначена загальна сума виплаченої заробітної плати у розмірі 123 149,90 грн.
В той же час, в матеріалах справи наявний лист АТ "ОГХК" №110/639 від 18.07.2022, адресований позивачу, в якому відповідач зазначив, що заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці до призупинення трудових відносин повинна була становити 96 000 грн за лютий 2022 року та 96 000 грн за березень 2022 року.
В апеляційній скарзі позивач також посилався на те, що розмір його посадового окладу за попередні два місяці до видачі наказу про призупинення дії трудового договору становив 96 000 грн за кожний місяць.
Заперечуючи, як проти позовних вимог, так і проти апеляційної скарги відповідач не спростовував обставин про розмір посадового окладу позивача. 
Кількість робочих днів у лютому 2022 року - 20, а в березні 2022 року - 22. 
Отже, середньоденний заробіток за останні два місяці роботи перед призупиненням дії трудового договору складає 4 571,43 грн = (960000+96000)/(20+22).
За період з 14.04.2022 по 28.09.2022 (день звільнення) кількість робочих днів становить 120.
Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.04.2022 по 28.09.2022 становить 548 571,60 грн (4571,43х120) та підлягає стягненню з АТ "ОГХК" на користь    ОСОБА_6 .
З урахуванням наведеного в цілому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з'ясування обставин справи, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому в силу ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, то й апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, то з АТ "ОГХК" на користь  ОСОБА_7  підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 488,60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України
 
                                             П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу    ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року - скасувати.
 
Позов    ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" про визнання незаконним та скасування наказу про зупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу - задовольнити частково.
 
Визнати протиправним наказ Акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" від 13 квітня 2022 року №63-к "Про призупинення дії трудових договорів" в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 .
 
Стягнути з Акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2022 року по 28 вересня 2022 року в розмірі 548 571 (п'ятсот сорок вісім тисяч п'ятсот сімдесят одна) грн 60 коп.
 
Стягнути з Акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" на користь  ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі            1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Реквізити сторін:
 
Позивач:    ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .
 
Відповідач: Акціонерне товариство "Об'єднана гірничо-хімічна компанія"; код ЄДРПОУ: 36716128; місцезнаходження: м. Київ, вул. Сурікова, 3.
 
Повний текст постанови складено 25 квітня 2024 року.
 
Головуючий                                                                        О. Ф. Мазурик
 
Судді                                                                                    О. В. Желепа
 
                                                                                              О. В. Немировська