У х в а л а
11 червня 2024 року
м. Київ
Справа № 711/4551/23
Провадження № 61-6895ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Руденко Юлія Вікторівна (далі - адвокат),
на заочне рішення Придніпровського районного суду міста Черкас від 18 грудня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року 
у справі за позовом скаржника до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди та
в с т а н о в и в:
1.           У липні 2023 року скаржник звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача 27 600,00 грн відшкодування завданої матеріальної шкоди та судові витрати. Позов обґрунтував так:
-                  у липні 2018 року між сторонами виникли спір і бійка з приводу користування скаржником будинком АДРЕСА_1 ; відповідач завдав скаржникові тілесні ушкодження;
-                  12 березня 2019 року Придніпровський районний суд міста Черкас ухвалив вирок, згідно з яким визнав відповідача винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України, та стягнув на користь скаржника відшкодування моральної шкоди;
-                  у лютому 2022 року відповідач самовільно, за відсутності та без відома скаржника зібрав частину особистих речей останнього (диван, холодильник, одяг, взуття) та викинув їх на смітник, а також змінив замок на вхідних дверях;
-                  скаржник звертався до відповідача з проханням передати йому дублікат ключа від будинку, де він зареєстрований і проживав. Пояснював, що не має де жити. Однак відповідач відмовився надати такий ключ. Скаржник неодноразово звертався до правоохоронних органів. Проте ці звернення не дали бажаного для нього результату; 
-                  11 січня 2023 року Придніпровський районний суд міста Черкас ухвалив рішення у справі № 712/2049/22, згідно з яким усунув скаржникові перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом вселення, зобов`язав відповідача передати скаржникові дублікати ключів від будинку та стягнув з відповідача 1 000,00 грн відшкодування моральної шкоди;
-                  унаслідок неправомірних дій відповідача, а саме перешкод скаржникові у користуванні будинком той був змушений орендувати житло, бо не мав іншого. Згідно з договором оренди від 5 лютого 2022 року, укладеним між ОСОБА_3 і скаржником, останній орендував кімнату площею 16 кв. м у АДРЕСА_2 з 2 300 грн місячної плати;
-                  розмір матеріальної шкоди, завданої скаржникові з 18 травня 2022 року (дня подання позову про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення та зобов`язання вчинити певні дії) до 25 квітня 2023 року (набрання законної сили рішенням Придніпровського районного суду міста Черкас від 11 січня 2023 року у справі № 712/2049/22), становить 27 600,00 грн.
2.           18 грудня 2023 року Придніпровський районний суд міста Черкас ухвалив заочне рішення, згідно з яким у задоволенні позову відмовив через недоведеність. Мотивував так: 
-                  договір оренди укладений 5 лютого 2022 року, а з позовом про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення та зобов`язання вчинити дії скаржник звернувся 18 травня 2022 року. Цей договір скаржник уклав добровільно та на власний розсуд;
-                  скаржник не довів, що відповідач вчиняв стосовно нього будь-які неправомірні дії, які змусили винаймати житло та сплачувати за це кошти.
3.           10 квітня 2024 року Черкаський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою заочне рішення суду першої інстанції змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції тієї постанови, а в іншій частині залишив без змін. Мотивував так:
-                  скаржник мав орендувати кімнату саме через перешкоди у користуванні житлом з боку відповідача, що встановив суд у рішенні, яке набрало законної сили;
-                  доказів сплати 27 600,00 грн орендної плати за договором оренди від 5 лютого 2022 року з конкретизацією дат платежів скаржник не надав.
4.           7 травня 2024 року адвокат в інтересах скаржника надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу. Просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову.
5.           Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
5.1.       Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
5.2.       Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
5.3.       Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
5.4.       Предметом позову є стягнення відшкодування матеріальної шкоди. Ціна позову становить 27 600,00 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
5.5.       У касаційній скарзі адвокат зазначила, що, незважаючи на те, що суд першої інстанції справу розглянув у спрощеному позовному провадженні, для скаржника вона має виняткове значення. Внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме перешкод, які той чинив скаржникові у користуванні будинком, останній мав орендувати кімнату для проживання та зазнав витрат на оренду, які є для нього досить суттєвими. Проте такі доводи не можна вважати належно обґрунтованими. 
5.6.       Потребу в касаційному перегляді судових рішень саме у цій справі скаржник не мотивував. Інакше кажучи, відсутнє обґрунтування її виняткового значення для скаржника. Його твердження у касаційній скарзі фактично засвідчують незгоду з оскарженими судовими рішеннями. Наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, можливо оскаржити у касаційному порядку, скаржник не мотивував. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
6.           Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).
6.1.       Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
6.2.       Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
6.3.       «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).
6.4.       Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).
6.5.       Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази на користь його позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.
6.6.       Скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення, які за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За наведених умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1.           Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Придніпровського районного суду міста Черкас від 18 грудня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування матеріальної шкоди.
2.           Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали скерувати особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	В. І. Крат