УХВАЛА                                                        
 
15 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 754/9262/22
провадження № 61-10399св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,
   
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи:Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької області, Крижопільський відділ виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяви суддів Верховного СудуГулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. Луспеника Д. Д. про самовідвід у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гапеки Тетяни Валеріївни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької області, Крижопільський відділ виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 ,      в якому просив суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, що стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року; припинити стягнення аліментів із нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року; стягнути із ОСОБА_2 на його користь аліменти на неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року                      у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року залишено без змін.
 
У липні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гапека Т. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
 
У строк, визначений судом, заявник усунув недоліки касаційної скарги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
У жовтні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2024 року справу призначено до розгляду.
Перед початком розгляду справи по суті судді Верховного Суду: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 заявили про самовідвід з тих підстав, щоб усунути обставини, які б давали щонайменший сумнів в об`єктивності та неупередженості суду
Заява мотивована тим, що вони приймали участь у розгляді справи № 142/271/22 (провадження № 61-10410св23) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Піщанської селищної ради, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, в якій встановлені певні правові висновки і на які посилається відповідач у цій справі, що переглядається у касаційному порядку, як на встановлені преюдиційні обставини. При розгляді цієї справи юридично важливе значення будуть мати правові висновки, до яких дійшли суди, у тому числі Верховний Суд, у справі № 142/271/22. 
 
Вирішуючи питання про самовідвід суддів, Верховний Суд виходить з такого.
 
У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.
 
У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
 
Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку                   в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).
 
Крім того, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
 
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені               у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
 
Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
 
На підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України заяви суддів Верховного Суду Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. Луспеника Д. Д. про самовідвід, які належним чином обґрунтовані й мотивовані, підлягають задоволенню, а справа - передачі для повторного автоматизованого перерозподілу.
 
Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статями 37, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяви суддів Верховного Суду: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,          Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д. про самовідвід задовольнити.
 
Справу передати на повторний автоматизований перерозподіл. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.  
 
Головуючий                                                                                     Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць 

Р. А. Лідовець