ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2024 року                                                                                      Справа № 918/1087/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті   на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 р. у справі №918/1087/23, ухвалене суддею Романюк Р.В., повний текст рішення складено 04.12.2023 року   
за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті 
до Фізичної особи - підприємця Мельничук Ірини Вікторівни 
про стягнення коштів

          Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Мельничук Ірини Вікторівни (далі - Відповідач), в якій просить стягнути плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 14 096,07 грн.
Рішенням Господарського суду   Рівненської області від 29.11.2023 р. у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 р. у справі №918/1087/23, Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити відповідний строк. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі. Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити. Рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 року по справі №918/1087/23 за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ФОП Мельничук І.В. про стягнення 14 096, 07 грн. - скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.
Листом №918/1087/23/8595/23 від 28 грудня 2023 р. апеляційний господарський суд витребував матеріали справи №918/1087/23   з Господарського суду Рівненської області.
03.01.2024 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №918/1087/23.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 р. апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 р. у справі №918/1087/23 - залишено без руху. Запропоновано Державній службі України з безпеки на транспорті протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору.
22 січня 2024 року від Державної служби України з безпеки на транспорті до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків. Позивач обґрунтовує дане клопотання тим, що Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2022 №188 внесено зміни до Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 № 590, у зв`язку із чим,   відкриття асигнувань із державного бюджету відбувалося за пріоритетними напрямками на національну безпеку і оборону та на здійснення заходів   правового режиму воєнного стану. На даний час, у зв`язку з вищезазначеним, на рахунку Державної служби України з безпеки на транспорті за КЕКВ 2800, за яким здійснюються, видатки для сплати судового збору, фінансування не здійснюється, про що надаються відповідні довідки.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 р. заяву Державної служби України з безпеки на транспорті про продовження процесуального строку на усунення недоліків за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті   на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 р. у справі №918/1087/23 -   задоволено. Продовжено Державній службі України з безпеки на транспорті строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 р. у справі №918/1087/23   до 23 лютого 2024 року включно.
26.02.2024 р. через систему "Електронний суд" представник Державної служби України з безпеки на транспорті надіслав клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.   
27.02.2024 р.   через систему "Електронний суд" представник Державної служби України з безпеки на транспорті надіслав клопотання, у якому просить долучити   до матеріалів справи   платіжне доручення від 16.02.2024 р. №420.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 р. поновлено Державній службі України з безпеки на транспорті строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 р. у справі №918/1087/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті   на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 р. у справі №918/1087/23 в порядку письмового провадження. Запропоновано  Фізичній особі - підприємцю Мельничук Ірині Вікторівні у строк до 04.04.2024 р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів позивачу.
26.03.2024  р. Фізична особа - підприємець Мельничук Ірина Вікторівна надіслала на адресу апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить прийняти рішення про відмову в задоволенні вимог апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті у повному обсязі. Прийняти рішення про відмову у стягненні з відповідача - ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 2 684,00грн.
Відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України апеляційна скарга на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи ( абзац 2 частина 10 статті 270 ГПК України).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті   на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 р. у справі №918/1087/23 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Північно – західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив в повному обсязі. Відмовляючи у позові,  суд першої інстанції судом встановив, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача плати за перевезення автомобільними дорогами вантажів з перевищенням вагових обмежень (порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт), однак доказів про розгляд у встановленому порядку компетентним органом Укртрансбезпеки матеріалів про порушення відповідачем вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом та, як наслідок, застосування до останнього відповідних адміністративно-господарських санкцій суду не подав, що ставить під сумнів посилання позивача про порушення відповідачем закону та наявність вини останнього у скоєнні правопорушення, зазначеного в обґрунтування заявлених позовних вимог. Крім того, подані самим позивачем на обґрунтування заявлених позовних вимог докази свідчать про невідповідність результатів проведеної перевірки та результатів здійсненого габаритно-вагового контролю посадовими особами органу Укртрансбезпеки показникам, зазначеним в Акті про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, оформленим за наслідками перевірки, що також свідчить не на користь позивача.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення  інших учасників справи.  
В апеляційній скарзі Державна служба Україна з безпеки на транспорті акцентує увагу на тому, що в матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна, з якої вбачається, що автомобільним перевізником є ОСОБА_1 , а тому такий доказ підтверджує факт перевезення вантажу саме ОСОБА_1 . Вказане відповідає правовому висновку Верховного Суду, висловленому в постанові від 10 листопада 2022 року в справі № 420/2451/20.
Автомобільний перевізник визначається ж на основі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу. В даному випадку таким документом була товарно-транспортна накладна, в якій перевізником вказано ФОП Мельничук І.В., а не ОСОБА_2 (Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 22.02.2023 у справі №240/22448/20.)
Скаржник звертає увагу суду на те, що в акті №045340 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 27.01.2021 у графі «Осьові навантаження» зазначено навантаження на строєну вісь автомобіля, який перевірявся (сумарне значення), що підтверджується також талоном зважування від 27.01.2021 №13352. 
З огляду на викладене, вказані заперечення відповідача на які посилався суд першої інстанції, не спростовують виявлений факт перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який належить відповідачу на праві власності та обов`язковість відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. 
Позивач вказує на те, що плата за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування є не штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.
Розмір плати за проїзд визначено позивачем у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку №879 та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, однак цих коштів відповідач у встановлений строк не сплатив. 
Пунктами 37, 41 Порядку №879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.
Разом з тим відповідачем не було надано доказів оскарження в установленому порядку дій позивача щодо проведення габаритно вагового контролю його транспортного засобу, складання за результатами його проведення передбачених Порядком 879 акту про перевищення габаритно вагових параметрів, довідки про результати здійснення ГВК та нарахування стягуваної суми збитків.
Зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Положення цього нормативного акта, оприлюдненого в установленому законом порядку, у повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. 
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2022 у справі № 926/16/19. 
Таким чином, апелянт стверджує, що при проведенні габаритно-вагового контролю, складанні відповідної довідки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд посадові особи Укртрансбезпеки діяли на підставі та у спосіб, встановлені чинним законодавством, а також з дотриманням його вимог, у зв`язку з чим заявлені до відповідача позовні вимоги є обґрунтованими.
Крім того, скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що матеріали перевірки про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складені за формою, встановленою додатком 3 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422 «Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів». Внесення до них характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача та зазначення свідоцтва про повірку зважувального комплексу, встановленою нормативним документом формою не передбачено.
27.01.2021 року зважування транспортного засобу відповідача здійснювалося на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Відповідно до п. 8 розділу 2 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255, вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології. 
Засіб зважувальної техніки, що входить до габаритно-вагового комплексу та за допомогою якого здійснювалося зважування транспортного засобу Відповідача є сертифікованим, має свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та є технічно справним. 
Документи на ваги завжди знаходяться у пункті здійснення габаритно-вагового контролю та надаються на вимогу водія для ознайомлення. Доказів того, що на момент перевірки водій відповідача нібито звертався до працівників Укртрансбезпеки з проханням повідомити назву та /чи пред`явити документи на ваговий комплекс за допомогою якого було здійснено зважування транспортного засобу відповідача і йому в цьому було відмовлено, матеріали справи не містять.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги Фізична особа - підприємець Мельничук Ірина Вікторівна у відзиві вказує на те, що плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового транспортного засобу повинен вносити саме перевізник, а не власник транспортного засобу. 
Так, в п.28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 передбачено, що “Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень”. 
Окрім того, згідно із п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568 вказано, що “Перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами’’. 
Тобто, відповідач стверджує, що у відповідності до вимог вказаного вище законодавства України перевізником, котрий повинен вносити плату за порушення вагового контролю, є особа, котра здійснює перевезення (фактичне переміщення вантажів) на комерційній основі або за власний кошт.
Відповідач акцентує увагу на те, що вона є власником автомобіля, за допомогою якого здійснювалось перевезення вантажів, однак це не доводить той факт, що відповідач є перевізником.
Крім того, відповідно до вищезгаданої товарно-транспортної накладної від 26.01.2021р. на перевезення вантажів (що долучена позивачем до матеріалів позовної заяви), маса вантажу складає 15,0т. Маса автомобіля і причепа, на підставі інформації, яка зазначена в техпаспортах, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, разом складає 14,2т. Відповідно, повна маса транспортного засобу (маса автопоїзду і вантажу разом) повинно складати (15,0т + 14,2т) = 29,2т. 
Значення показника повної маси транспортного засобу є обґрунтованим і доведеним показником на підставі первинних матеріалів, що долучені позивачем до позовної заяви, а саме: копій техпаспортів та товарно-транспортної накладної від 26.01.2021р. Значення показника повної маси транспортного засобу (маса автопоїзду і вантажу разом), як бачимо із розрахунків, не перевищує нормативно допустимого значення в 40,0т..

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.
Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки видано направлення на рейдову перевірку № 000252 від 21.01.2021 року для проведення рейдової перевірки транспортних засобів на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, в місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на адміністративній території м. Києва та Київської області з 25.01.2021 р. до 31.01.2021 р.
Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, відповідно до графіку проведення перевірок, проведено перевірку із здійсненням габаритно-вагового контролю.
Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 40 М 259049 20 від 16.11.2020 р., видане Державним підприємством Київський обласний науково – виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації ДП “КИЇВОБЛСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ”, чинне до 15.11.2021 року. Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030T-AS2-PWIA, № приладу 444, № платформ 875, 875.  За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) відповідає вимогам: ДСТУ OIML R134-1:2010 “Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування”, клас точності для маси транспортного засобі:2, клас точності для навантаження дна одинарну вісь: D, діапазон зважування: Max = 30000 кг; Min = 500 кг; ціна поділки: d = 50. 
27.01.2021 року посадовими особами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Козлюком О.П. та ОСОБА_3 , місце перевірки - Р-03 під`їзд до М-03 км 4+100, проведено перевірку транспортного засобу марки ДАФ, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить – ОСОБА_1 , водій ОСОБА_4 .
Під час перевірки транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.01.2021 р., виявлено порушення надання послуг з вантажних перевезень про що свідчить ТТН, з перевищенням вагових норм, а саме: одиночна вісь - 12,560 т, у тому числі порушення, за які передбачена ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, перевищення встановлених законодавством вагових норм на 14,18 % під час перевезення вантажу, відповідальність за що передбачена абз. 156.1 ст. 60 ЗУ “Про автомобільний транспорт”.
Згідно товарно-транспортної накладної від 26.01.2021 р., автомобіль – НОМЕР_1 ; причіп/напівпричіп – НОМЕР_3 ; автомоб.– ОСОБА_1 ФОП через КП Україна ЧП; водій – ОСОБА_4 ; Замовник, вантажовідправник та вантажоодержувач – ТОВ “Торгово – промислова компанія “ОМЕГА – АВТОПОСТАВКА”; пункт навантаження – Харківська обл., Харківсткий р-н, смт.Васищеве, вул.. Промислова, 1; пункт розвантаження – Київська обл., с. Чайки, вул. Антонова, 1А; номер пломби (за наявності) А 10266459, кількість – 57, масою брутто т -15.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 (марка DAF, модель CF 85.430, номерний знак НОМЕР_1 ) та № НОМЕР_4 (марка SCHMITZ, модель SPR 24 L13, реєстраційний номер НОМЕР_3 ), власником вищевказаних транспортного засобу та напівпричепу є ОСОБА_1 .
Згідно акту №045340 від 27.01.2021 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів головним спеціалістом Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Козлюком О.П. здійснено габаритно – ваговий контроль, місце проведення габаритно – вагового контролю - Р-03 під`їзд до М-03 км 4+100; автомобіль марки DAF, модель CF 85.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп/напівпричіп марки SCHMITZ, модель SPR 24 L13, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; суб`єкт, що перевіряється – ОСОБА_1 , водій ОСОБА_4 , Маршрут руху – Харківська обл., смт. Васищеве, Р-03 під`їзд до М-03,     509 км. У вказаному в акті зазначено, що повна маса, тонн: нормативно допустима – 40 т, фактична 36,900 т. Осі навантаження, тонн: нормативно допустимо – 12, 11, 22; фактичне 6.960, 12.560, 17.380.
          За результатами проведеного габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 27.01.2021 р., в п. 6 якої зазначено результати вагового контролю: навантаження на осі, тонн: 1) 6,960; 2) 12,560; 3) 5,860; 4) 5,740; 5) 5,780. Повна маса транспортного засобу 36,900 тонн. Вказане перевищення зафіксовано в талоні № 13352 від 27.01.2021 року.
Згідно ТТН № б/н від 26.01.2021 р. здійснений розрахунок № 045340 від 27.01.2021 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (постанова КМУ від 27.06.07 року № 879), відповідно до якого нараховано до сплати 412,29 євро.
Розрахунок виконано відповідно до затвердженої формули: П = (Рзм+Рнв+Рг)хВхК, 0,27х509х,32=412,29. Всього до сплати: 412,29 євро. 
У вказаному розрахунку зазначено, що: платник – ОСОБА_1 ; пройдений маршрут: АДРЕСА_1 до М-03; пройдена відстань: 509 км; автомобіль (марка,модель, рег. номер): DAF, CF 85.430, НОМЕР_1 ; ПІБ водія – ОСОБА_4 ; область, в якій проводився контроль: Київська; розрахунок виконаний в євро; оплату провести в гривнях відповідно до курсу обміну НБУ на день складання розрахунку; перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (постанова КМУ від 27.06.07 р. № 879 п. 30).    
Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки зверталося до ОСОБА_1 листом № 12708/3.1/24-21 від 17.02.2021 р. в якому зазначило, що перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її (сплатити) та повідомити про це відповідний територіальний орган.
          Позивачем подано суду повідомлення про розгляд справи яке було направлено 16.02.2021 року ОСОБА_1 та в якому вказано, що 02.03.2021 року о 10:00 год. у приміщенні Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Рівненська область), відбудеться розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
У поясненнях від 25.02.2021 року ОСОБА_1 повідомила Державну службу України з безпеки на транспорті, що всі пояснення щодо ситуації з проведенням габаритно – вагового контролю автомобіля “ДАФ”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепа “ШМІТЦ”, реєстраційний номер НОМЕР_3 ,, що відбувся 27.01.2021 року, прошу відібрати в гр. ОСОБА_2 , так як він є користувачем автомобіля “ДАФ” та причепа “ШМІТЦ” відповідно до договору позички транспортного засобу.      
Як вбачається з Договору позички транспортного засобу від 04.01.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 (позичкодавець) та ОСОБА_2 (Користувач), позичкодавець зобов`язується передати користувачеві у безоплатне тимчасове користування вантажний автомобіль “ДАФ”, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , колір: білий, причіп: “ШМІТЦ”, реєстраційний номер: НОМЕР_3 , колір: білий, (надалі “Майно), а користувач зобов`язується повернути майно у тому стані, в якому він його одержав, з урахуванням нормального зносу (п. 1.1. Договору).
Відповідно до п. 2.2. та п. 2.4. Договору, передача майна здійснюється за актом прийому – передачі, який є Додатком № 1 до цього Договору. Строк, на який майно надається у позичку, становить 3 (три) календарні місяці з моменту підписання Договору.
Відповідно до Акту приймання – передачі авто, 04.01.2021 року ОСОБА_1 передає, а ОСОБА_2 приймає авто № НОМЕР_1 , причіп № НОМЕР_3 .
У поясненнях від 26.02.2021 року наданих Державні службі України з безпеки на транспорті, ОСОБА_2 зазначив, що здійснення 27.01.2021 року габаритно – ваговий контроль автомобіля “ДАФ” та причепам “ШМІТЦ”, та усі дії щодо оформлення його результатів суперечить ст. 19 Конституції України та є протиправними. А тому, просить визнати протиправними дії Управління Укртрансбезпеки в Київській області щодо складання акту № 045340 від 27.01.2021 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та скасувати його. 
Відділ державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті направлено ОСОБА_1 лист № 49244/5.4.1/24-23 від 03.07.2023 р. в якому зазначено, що перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її (сплатити) та повідомити про це відповідний територіальний орган. При цьому повідомив, що сума заборгованості за розрахунком від 27.01.201 року становить 412,29 євро. 

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.
          Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ГПК України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у  порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України "Про автомобільний транспорт".
За змістом ч. 7 ст. 6   Закону України "Про автомобільний транспорт" (в редакції чинній на момент проведення перевірки), центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (ч. 14 ст. 6  Закону України "Про автомобільний транспорт").
Відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше     п`яти     відсотків.
Згідно зі статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено на перевізників.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
          Щодо висновку місцевого господарського суду про недоведеність позивачем, в межах розгляду даних спірних правовідносин, того, що відповідач був перевізником та має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, згідно з положеннями cт.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", колегія суддів зазначає наступне.
Закон України "Про автомобільний транспорт" та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України №363 від 14.10.1997, зареєстровані в Міністерстві юстиції України за №128/2568 від 20.02.1998 (далі - Правила №363), визначають товарно-транспортну накладну обов`язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.
Згідно зі статтею 1 цього Закону автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 (марка DAF, модель CF 85.430, номерний знак НОМЕР_1 ) та № НОМЕР_4 (марка SCHMITZ, модель SPR 24 L13, реєстраційний номер НОМЕР_3 ), власником вищевказаних транспортного засобу та напівпричепу є ОСОБА_1 .
Згідно відомостей, зазначених у товарно-транспортній накладній від 26.01.2021 р., автомобіль – НОМЕР_1 ; причіп/напівпричіп – НОМЕР_3 ; автомобільний перевізник– Мельничук І.В. ФОП через КП Україна ЧП; водій – ОСОБА_4 ; Замовник, вантажовідправник та вантажоодержувач – ТОВ “Торгово – промислова компанія “ОМЕГА – АВТОПОСТАВКА”; пункт навантаження – Харківська обл., Харківсткий р-н, смт. Васищеве, вул.. Промислова, 1; пункт розвантаження – Київська обл., с. Чайки, вул. Антонова, 1А; номер пломби (за наявності) А 10266459, кількість – 57, масою брутто т -15.
Відтак, відповідно до товарно-транспортної накладної від 26.01.2021 № б/н, яка була надана посадовим особам,  у графі «автомобільний перевізник» зазначено ФОП Мельничук І.В. 
Такий висновок узгоджується з положеннями наказу Міністерства транспорту України
від 14 жовтня 1997 року N 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України
20 лютого 1998 р. за N 128/2568 (з подальшими змінами і доповненнями) «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», оскільки відповідно до додатку  7 до цих Правил (п.11.1глави 11)  затверджено форму складання   товарно-транспортної накладної, обов`язковим реквізитом якої є відомості про автомобільного перевізника.
Та обставина,  що між ОСОБА_1 (позичкодавець) та ОСОБА_2 (Користувач) було укладено  Договір позички транспортного засобу від 04.01.2021 року, колегією судів до уваги не приймається, оскільки автомобільний перевізник визначається на основі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу. В даному випадку таким документом була товарно-транспортна накладна, в якій перевізником вказано ФОП Мельничук І.В., а не Соловей П.П. (Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 22.02.2023 у справі №240/22448/20).
Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 затверджено "Порядок здійснення габаритно - вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні".
Згідно п.23 Порядку №879, виключно власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.
Пунктом   28   Порядку №879   передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Отже, саме відповідач як власник великогабаритного транспортного засобу та водночас, як  автомобільний перевізник, що вбачається із товарно-транспортної накладної, має сплатити визначену суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.
Зазначені обставини помилково не були прийняті до уваги місцевим господарським судом, внаслідок чого висновки суду першої інстанції, викладені в оскарженому рішенні не відповідають встановленим обставинам справи.
Також варто зазначити, що відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Також варто зазначити, що спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992 (далі - Наказ №1007/1207), зокрема підпунктом 5 пункту 4, зазначено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.
Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 045340 від 27.01.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, виконаний відповідно до формули наведених положень та складає 412,29 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют євро до гривні Національного банку України станом на 27.01.2021 еквівалентно 14  096,07 грн.
Отже, вимога Державної служби України з безпеки на транспорті  про стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами у сумі 14  096,07 грн. заявлена в межах здійсненого позивачем розрахунку.
Крім того, пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.
Проте в матеріалах справи відсутні докази Фізичної особи - підприємця Мельничук Ірини Вікторівни, які спростовували б факт перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який належить йому на праві власності чи доказів оскарження в установленому порядку дій Державної служби України з безпеки на транспорті   щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків.
Тому, твердження апелянта про те, що відповідач як автомобільний перевізник має сплатити 14  096,07 грн плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, ґрунтуються на вимогах Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку №879, колегією суддів визнаються обґрунтованими та доведеними.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 року у справі №918/1087/23 винесене з порушенням норм матеріального права. 
Відтак, наявні обґрунтовані підстави для скасування прийнятого у справі судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що в апеляційній скарзі Державної служби України з безпеки на транспорті наведено достатні та переконливі доводи, на підставі яких колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
  Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 у справі №918/1087/23 не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали     встановленню господарським судом.
За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 у справі №918/1087/23 слід задовольнити та скасувати рішення першої інстанції. 
Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст. 129 ГПК України.                                                                                                                                                                                                                                                                 
Керуючись ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті  на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 р. у справі №918/1087/23 - задовольнити.
Рішення Господарського суду Рівненської області від 29.11.2023 р. у справі №918/1087/23 скасувати. Прийняти нове рішення про задоволення позову, у зв`язку з чим викласти   резолютивну частину в такій редакції:
"Позов задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мельничук Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51 код ЄДРПОУ 39816845) 14  096,07 грн.
          Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мельничук Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51 код ЄДРПОУ 39816845) 2684 грн. судового збору за подачу позовної заяви".

          Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мельничук Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51 код ЄДРПОУ 39816845) 4026 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
           
Господарському суду Рівненської області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Справу №918/1087/23 повернути   Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "25" квітня 2024 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Маціщук А.В.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.