ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
 
04 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 638/4869/19
 
провадження № 61-1999 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ; 
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження  заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Чумака Романа Васильовича про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.              Описова частина 

 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 03 лютого 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Я. В., зареєстрований в реєстрі за № 365, в частині покупця - ОСОБА_2 ; визнати ОСОБА_1 покупцем вказаної квартири.
 
Короткий зміст судових рішень 
 
Рішенням Дзержинського районного м. Харкова від 06 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Чумака Р. В. про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн та судовий збір у розмірі 384, 20 грн, а всього у розмірі 5 384, 20 грн.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 січня 2023 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Коваля О. Ю. та представника ОСОБА_4 - адвоката Чумака Р. В. залишено без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2021 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 08 квітня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коваля О. Ю. залишено без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 січня 2023 року залишено без змін.
 
Короткий зміст заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу
 
22 квітня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява від представника  ОСОБА_4 - адвоката Чумака Р. В., у якій заявник просить поновити строк для подання заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та доказів понесення таких витрат; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
 
Заява обґрунтована тим, що за результатами розгляду справи в суді касаційної інстанції 18 квітня 2024 року між ОСОБА_4 та адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «АРЕС» підписаний акт приймання-передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 08 червня 2023 року, згідно якого загальна вартість робіт (наданих послуг) склала 10 000 грн. 
Заявник також зазначає, що строк на подачу заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу пропущено з поважних причин, оскільки постанову Верховного суду від 08 квітня 2024 року отримано лише 17 квітня 2024 року.
 
Доводи інших учасників справи
 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О. Ю. подав заперечення на заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що заявник не подав до відзиву на касаційну скаргу попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що є підставою для відмови у задоволенні його заяви. Окрім того, визначений представником  ОСОБА_4 розмір витрат на правову допомогу 10 000 грн є неспівмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг у суді касаційної інстанції.
 
2.    Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, Верховний Суд дійшов наступних висновків.
 
Згідно зі статтею 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
 
У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
 
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
 
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
 
Правничу допомогу на стадії касаційного розгляду цієї справи ОСОБА_4 надавав адвокат Чумак Р. В., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 08 червня 2023 року та ордеру від 08 червня 2023 року № 1123548.
Зокрема, 21 червня 2023 року представник ОСОБА_4 - адвокат Чумак Р. В., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 січня 2023 року.
 
У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Чумак Р. В. зазначив, що через подання касаційної скарги очікує понести витрати на правничу допомогу в суді касаційної інстанції, докази про що будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.
 
На підтвердження понесених витрат суду надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом, від 18 квітня 2024 року, зокрема щодо підготовки та подання відзиву на касаційну скаргу, підготовки та подання заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу; акт від 18 квітня 2024 року приймання-передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 08 червня 2023 року, у якому вказано загальну вартість наданих юридичних послуг у розмірі 10 000 грн.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
 
Аналізуючи детальний опис робіт, виконаних адвокатом, від 18 квітня 2024 року, колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22 про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
 
Ураховуючи наведене, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених ОСОБА_4 на професійну правничу допомогу на стадії касаційного перегляду справи, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги                                     від 08 червня 2023 року, акт приймання-передачі послуг за договором про надання правової допомоги, детальний опис робіт, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, а також з урахуванням заперечень представника ОСОБА_1 - адвоката            Коваля О. Ю., колегія суддів дійшла висновку про те, що визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді касаційної інстанції підлягає зменшенню.
 
З огляду на складність справи, необхідність надання адвокатом Чумаком Р. В. послуг під час розгляду справи у суді касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 та їх характер, розгляд справи у суді касаційної інстанції, а також необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу на стадії касаційного перегляду цієї справи.
 
Доводи заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Коваля О. Ю., що                             ОСОБА_4 не подав суду касаційної інстанції попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат є необґрунтовані, оскільки у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
 
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 352/1169/15.
 
Також представник  ОСОБА_4 - адвокат Чумак Р. В. подав клопотання про поновлення строку для подачі вказаної заяви. На обґрунтування пропуску строку подання заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу заявник посилається на те, що постанову касаційного суду отримав лише 17 квітня 2024 року.
 
Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Відповідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
 
Згідно частини третьої статті 127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
 
З урахування викладеного, колегія суддів вважає за можливе поновити представнику  ОСОБА_4 - адвокату Чумаку Р. В. строк для подання заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
 
Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити представнику ОСОБА_4 - адвокату Чумаку Роману Васильовичу строк для подання заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
 
Заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Чумака Романа Васильовича про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним при розгляді справи в суді касаційної інстанції, у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     О. М. Осіян
                                                                                              О. В. Білоконь
                                                                                              Н. Ю. Сакара