П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/24389/23	

                                                                                              Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
                                                                                   Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
                                                                                       Повний текст судового рішення складений 21.11.2023р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Осіпова Ю.В., Скріпченка В.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2023р. ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати наказ Одеської обласної прокуратури від 25.08.2023 року №1412к про його звільнення; поновлення його на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури або на рівнозначній посаді в іншій прокуратурі, а саме в Біляївській окружній прокуратурі з 25.08.2023р.; стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу; моральної шкоди в розмірі 50000грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі постанови Верховного Суду від 16.08.2023р. у справі №420/1168/21, оскаржуваним наказом Одеської обласної прокуратури №1412к від 25.08.2023 року скасовано наказ Одеської обласної прокуратури від 23.10.2021 року №2375к про поновлення його на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, який порушує його конституційні гарантії в частині права на працю і є незаконним по суті.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог, з підстав того, що після скасування Верховним Судом рішення суду першої та апеляційної інстанції про поновлення ОСОБА_1 на посаді, у відповідача відсутній обов`язок щодо продовження трудових відносин з позивачем. Враховуючи, що оскаржуваний наказ керівника обласної прокуратури містить посилання на постанову Верховного Суду від 16.08.2023 року, як доказ наявності факту, який має наслідком його прийняття, тому при його виданні Одеська обласна прокуратура діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений  Законом України «Про прокуратуру».
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт наголошує, що судом першої інстанції не враховано, що рішеннями Конституційного Суду України від 01.03.2023 і від 13.09.2023 року визнані неконституційними окремі положення  Закону № 113-IX  щодо правового статусу прокурорів у зв`язку із реорганізацією органів прокуратури. Крім того, апелянт зазначив, що Верховним Судом справа розглянута з порушенням розумних строків розгляду трудового спору.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 13.08.2007 по 30.12.2020 працював в органах прокуратури України, останню посаду, яку займав перед звільненням  прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області.
Рішенням третьої кадрової комісії № 13 від 20.11.2020 року ОСОБА_2 визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію, та зазначено, що він набрав 56 балів, що є нижче прохідного балу для успішного складання іспиту, а відтак він не допускається до проходження наступних етапів атестації.
Наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 № 3045к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури за пунктом 9 частини 1  статті 51 Закону України «Про прокуратуру»  з 30.12.2020.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі №420/1168/21 визнано протиправним та скасовано наказ Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 року за №3045к про звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури. Поновлено ОСОБА_2 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури з 30.12.2020 року. Зобов`язано Одеську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2020 року по день фактичного поновлення на посаді.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №420/1168/21 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року змінено в частині суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року  залишено без змін.
На виконання судових рішень у справі №420/1168/21 наказом Одеської обласної прокуратури від 23.10.2021 № 2375кк скасовано наказ Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 №3045к про звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 30.12.2020 та поновлено його на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області з 31.12.2020.
Разом з тим, постановою Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №420/1168/21 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 в частині задоволених позовних вимог і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову.
На підставі постанови Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №420/1168/21 Одеською обласною прокуратурою прийнято наказ від 25.08.2023 №1412к, яким наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 23.10.2021 № 2375к про поновлення ОСОБА_2 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області скасовано.
Вважаючи наказ Одеської обласної прокуратури від 25.08.2023 №1412к протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст.129  та ст.129-1 Конституції України  обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно із  ст.124 Конституції України  судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється  обов`язковість судових рішень  являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
За приписами ч.2, ч.3  ст.14 КАС України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Приписами  ст.370 КАС України  встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності,- за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).
За обставинами цієї справи, ОСОБА_2 звільнено з органів прокуратури наказом №1412к від 25.08.2023 року. 
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 року у справі №420/1168/21, 22 березня 2023 року Одеською обласною прокуратурою видано наказ № 467к, яким скасовано наказ від 23.10.2021 року №2375кк про звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора і органів прокуратури з 30.12.2020 та поновлено останнього на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області з 31.12.2020 року.
Постановою Верховного Суду у справі №420/1168/21 від 16.08.2023 року постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду та рішення Одеського окружного адміністративного суду у даній справі скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Ключовим у цьому випадку для вирішення спору є відповідь на питання про правові наслідки скасування судового рішення про поновлення на роботі.
Верховний Суд у постановах від 12.08.2021 у справі № 2а-8044/09/1370, від 31.10.2023 у справі № 460/10065/21, за аналогічних обставин, вказав, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
Враховуючи обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, у суб`єкта владних повноважень, в даному випадку Одеській обласній прокуратурі, відсутні законні підстави для невиконання остаточного судового рішення, що в даному випадку має наслідком скасування наказу, яким поновлено позивача на посаді (на підставі рішення, яке скасовано судом касаційної інстанції).
Враховуючи викладене, вірними є висновки суду першої інстанції стосовно того, що якщо суд касаційної інстанції скасував постанову апеляційної інстанції, і визнав звільнення працівника правомірним, рішення про поновлення на роботі, втрачає свою силу.
Щодо посилань ОСОБА_2 на неконституційність окремих положень  Закону України «Про прокуратуру», судова колегія звертає увагу, що зазначені обставини не впливають на спірні правовідносини, оскільки при вирішенні цієї справи питання законності звільнення позивача з органів прокуратури у зв`язку із непроходженням атестації не вирішується.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до  ст.316 КАС України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.311,  315,  316,  321,  322,  325,  329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	Ю.В. Осіпов    В.О. Скрипченко