Дата документу 25.04.2024 Справа № 335/12418/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Є.У.№ 335/12418/23                                           Головуючий у 1-й інстанції: Алєксєєнко А.Б.
Справа № 22-ц/807/898/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів: Бєлки В.Ю., 
Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», про стягнення моральної шкоди спричиненої внаслідок професійного захворювання,
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецталь» ім. А.М. Кузьміна» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року, 
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання.
Зазначав, що тривалий час перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна та за час роботи на підприємстві у цехах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці отримав хронічне захворювання, яке згідно із медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 17.05.2022 №703 визнано професійним. 
Згідно із Актом розслідування від 09.06.2022 причиною виникнення хронічного професійного захворювання є наявність шкідливих виробничих факторів на робочому місці позивача за професією вальцювальника стана гарячого прокату прокатного цеху ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь».
У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивачу було встановлено 55% втрати працездатності, що підтверджується довідками МСЕК від 11.07.2022 серії 12 ААВ №628941 та третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 11.07.2022 серії 12 ААА №097331.
Професійне захворювання призвело до зменшення обсягу трудової діяльності, необхідності періодичного проходження амбулаторного та стаціонарного лікування, він постійно відчуває фізичний біль та моральні переживання, психологічний дискомфорт , не може вести повноцінне життя.
З урахуванням зазначеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 100 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, а також судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 13 лютого 2023 року  позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання, у розмірі 80 000 грн.
Стягнуто з ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Стягнуто з ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна на користь держави судовий збір у розмірі 858,88 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є завищеним і підлягає зменшенню до 30 000 грн. із пропорційним зменшенням розміру витрат на правову допомогу.
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження і апеляційна скарга отримані відповідачем 29.03.2024. Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам закону.
Встановлено,що  ОСОБА_1 працював на Приватному акціонерному товаристві «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна з 29.11.2002 по 18.04.2023 вальцювальником станка гарячої прокатки, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 17.05.2022 №703 ОСОБА_1 встановлені захворювання професійного характеру такі, як : вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та попереково - крижовому рівнях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пилотоксичний бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, легенева недостатність першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
У вказаному висновку зазначено, що позивач працював у шкідливих умовах у прокатному цеху ПрАТ «Дніпроспецсталь» учнем, вальцювальником 19 років 5 міс., та підпадав під вплив шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу.
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), затвердженого першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Дановським В. 10.06.2022 року, хронічні професійні захворювання ОСОБА_1 виникли внаслідок тривалої роботи на ПрАТ «Дніпроспецсталь» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, а також відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг та стан здоров`я та ознак його погіршення під час проходження хворим періодичних медичних оглядів. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є наявність шкідливих виробничих факторів на робочому місці Позивача за професією вальцювальника стана гарячого прокату прокатного цеху ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь», а саме: вібрація (загальна)- 93,3-103 дб при ГДР=92 дб; пил переважно фіброгенної дії з домішками діоксида кремнія від 2% до 10% - 4.7-17.3 мг/м3 при ГДК=4.0 мг/м3; аерозолі переважно фіброгенної дії: азоту оксиду - 6.66-6.9 мг/м при ГДК=5,0 мг/м3; виробничий шум – 81-94 дБ «А» при ГДР – 80 дБ «А».
Позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією за результатами якого 11.07.2022 йому встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 55%, що підтверджується довідкою МСЕК від 11.07.2022 серії 12 ААА №097331.
Згідно з довідкою МСЕК від 11.07.2022 року серії 12 ААВ №628941 позивачу ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням на строк до 01.08.2024 року, рекомендовано «Д» нагляд у профпатолога, пульмонолога, лора, сімейного лікаря, невролога, стаціональне лікування.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з частинами першою, другою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
У статті 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частиною першою статті 2371 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відшкодування моральної шкоди проводиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21).
У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» було зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Створення неналежних умов виробництва призводить до порушення особистих немайнових прав особи на життя, на охорону здоров`я тощо.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються критерії розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі, суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач (пункт 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки внаслідок незабезпечення роботодавцем безпечних і нешкідливих умов праці (наявність шкідливих умов праці визнавалась відповідачем у відзиві на позовну заяву) у ОСОБА_1 виникли професійні захворювання, що призвели до втрати професійної працездатності на 55%. Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода, яку роботодавець зобов`язаний відшкодувати в силу зазначених вище норм закону.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок стійкої втрати професійної працездатності, суд першої інстанції врахував обставини, які мають суттєве значення, зокрема ступінь втрати працездатності, кількість професійних захворювань, які вразили відразу декілька систем організму,  глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, а також дотримався засад розумності і справедливості.
Вимоги апеляційної скарги про зменшення моральної шкоди є необґрунтованими, а доводи про недоведеність розміру шкоди не знайшли свого підтвердження.
Аналіз викладеного свідчить про те, що у відповідності до норм статетй374,375 ЦПК України, апеляційна скарга є не обґрунтованою, тому її слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін, яка таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецталь» ім. А.М. Кузьміна» залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Головуюча: І.В. Кочеткова
Судді:         В.Ю. Бєлка
        Г.С. Подліянова