Справа № 463/4009/23                         Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І. 
Провадження № 22-ц/811/3628/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Аско-Донбас Північний», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
В обґрунтування позову покликалася на те, що 18.01.2023 о 20:00 год. у м. Львові на перехресті вул. Куліша – вул. Зернова – вул. Балабана відбулась ДТП за участю належного позивачу транспортного засобу Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . За наслідками вказаної ДТП між учасниками складено Європротокол, відповідно до якого водій ОСОБА_2 визнав свою вину в повному обсязі. Цивільно-правова відповідальність останнього застрахована у ПрАТ «Страхова компаніяАско-Донбас Північний», яка лише частково виплатила страхове відшкодування в сумі 14 508,35 грн, тоді як згідно висновку експерта вартість матеріального збитку становить 57 389,97 грн. Ліміт відповідальності страхової компанії становить 50 000 грн, а відтак, різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та лімітом відповідальності страховика, яка становить 35 491,65 грн, а також пеня за порушення строків виконання грошового зобов`язання за період з 26.04.2023 по 19.05.2023 в сумі 1 166,84 грн підлягають стягненню в примусовому порядку з ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний». Різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, яка становить 7 389,97 грн має бути стягнута безпосередньо з винуватця ДТП ОСОБА_2 . 
На підставі наведеного, просила стягнути з ПрАТ «СК «Аско-Донбас Північний» на її користь недоплачену частину страхового відшкодування в сумі 35 491,65 грн, пеню в розмірі 1 166,84 грн та витрати за проведення експертизи в розмірі 3 310,66 грн, а з ОСОБА_2 – різницю між завданою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 7 389,97 грн і витрати за проведення експертизи у розмірі 689,33 грн. Також, просить стягнути з відповідачів судові витрати і у резолютивній частині рішення вказати про нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка буде нараховуватись на суму боргу в розмірі 35 491,65 грн і яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Аско-Донбас Північний» починаючи з 20.05.2023 і до моменту виконання рішення суду за відповідною формулою.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2023 позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАт «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 35 491,65 грн та пеню в розмірі 145,86 грн, а всього 35 637,51 грн.
Нараховано ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» на суму боргу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з 20.05.2023 і до моменту фактичного виконання рішення суду, використовуючи таку формулу: Пеня = С * (2ОСД/365) * Д/100, де С – сума прострочення; 2ОСД/365 – подвійна облікова ставка НБУ за 1 день прострочення, яка діє в період прострочення; Д – кількість днів прострочення.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 9 105,04 грн судових витрат.
Рішення суду оскаржило ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний».
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд до помилково дійшов висновку, що оскільки заява про виплату страхового відшкодування позивачем подана 15.02.2023, а виплата страхового відшкодування відбулась 10.02.2023, тобто раніше дати надходження заяви, то відповідач без згоди позивача розрахував та виплатив страхове відшкодування. Звертає увагу на те, що згода, яка передбачена у пункті 36.2 статті 36 Закону України №1961-IV для даних правовідносин не застосовується: по-перше, заява про виплату страхового відшкодування надійшла 25.01.2023; по-друге, згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування сторони не досягли, а отже згідно ст. 34 Закону України №1961-IV та в межах строку передбаченого ст.36 Закону України №1961-IV відповідач прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатив його. Наголошує, що експерт, який склав Висновок № 16/23 від 06.04.2023 на вимогу позивача дійшов помилкового висновку про заміну «боковини передньої лівої». Відповідно до листа № 42935 від 15.09.2023 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 , який надав роз`яснення з приводу ремонту «боковини передньої лівої» на момент огляду пошкодженого автомобіля деформація «боковини передньої лівої» має площу до 50%, не має розриву або пробою металу, не має пошкоджень у вигляді гофри чи складок металу, не має - складної деформації кузовних панелей по периметру їх з`єднання з іншими складниками з утворенням зазору на відстані не більш 15 см від краю складника, не має глибокої деформація з витяжкою металу. Тому на підставі викладеного при розрахунку відновленого ремонту було використано метод ремонту «боковини передньої лівої», який не суперечить вимогам заводу виробника.
Отже, з цього вбачається що «боковина передня ліва» підлягає ремонту, а не заміні. Саме заміна «боковини передньої лівої» призвели до завищення страхового відшкодування. Відповідно до рішення суду першої інстанції на Відповідача покладено обов`язок сплатити страхове відшкодування в розмірі 35 491,65 грн. Тобто грошове зобов`язання у відповідача перед позивачем сплатити 35 491,65 грн виникає з моменту прийняття судового рішення у справі № 463/4009/23, а тому застосування штрафних санкції за порушення грошових зобов`язань можливо лише при невиконання цього рішення. З урахуванням зазначеного, вважає, що рішення суду в частині стягнення пені, 3% та інфляційних витрат також винесено з порушенням норм матеріального права.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_5 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу. 
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Судом встановлено, що 18.01.2023 о 20:00 год. у м. Львові на перехресті вул. Куліша – вул. Зернова – вул. Балабана відбулась ДТП за участю транспортного засобу Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Власником автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 є позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Внаслідок ДТП автомобіль позивачки Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.
Про ДТП учасники склали спільне повідомлення (Європротокол), згідно якого водій ОСОБА_2 повністю визнав свою вину.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована у страховій компанії ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний», що підтверджується копією страхового полісу № АР/6155171 від 22.06.2022.
10.02.2023 ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 14 508,35 грн. Такий розмір страхового відшкодування визначено на основі звіту про оцінку автомобіля № 42935 від 02.02.2023. 
Згідно висновку експерта № 16/23 від 06.04.2023, який складено на замовлення позивачки ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження у ДТП 18.01.2023 станом на момент огляду становить 57 389,97 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування – це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом положень вказаного Закону настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Під страховою сумою розуміється грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.29 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно постанови Великої палати Верховного суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»).
Тобто, обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування, покладається на страховика.
Визначаючи розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи № 16/23 від 06.04.2023, який відповідачем не спростовано, та прийшов до правильного висновку про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 35 491,65 грн в межах страхової суми, встановленої Європротоколом, та з урахуванням вже сплаченого страхового відшкодування.
Доводи апеляційної скарги про те, що сторони дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування, визначеного Звітом про оцінку автомобіля № 42935 від 02.02.2023, не заслуговують на увагу, виходячи з такого.
Так, пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Таким чином, право страховика на здійснення виплати страхового відшкодування без проведення експертизи безпосередньо залежить від погодження потерпілим розміру збитків. При цьому сам по собі факт підписання заявником акта огляду пошкодженого транспортного засобу не звільняє страховика від обов`язку узгодити з такою особою визначену страховиком суму страхового відшкодування, як обов`язкова умова перед прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.
До матеріалів справи відповідачем долучено копію протоколу огляду транспортного засобу позивачки, який проведено оцінювачем і у якому дійсно відсутні зауваження щодо цього огляду. Проте, такий документ фіксує виключно факт огляду автомобіля, а розмір завданих збитків визначено звітом про оцінку автомобіля. 
Районний суд правильно виходив з того, що відсутність зауважень під час огляду автомобіля не може розцінюватись як наявність згоди щодо визначення розміру страхового відшкодування. Інших доказів, які б свідчили про згоду позивача на визначений відповідачем розмір страхового відшкодування матеріали справи не містять.
Згідно з пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Суд першої інстанції, встановивши неналежне виконання відповідачем обов`язку з виплати страхового відшкодування, прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення із з ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 145,86 грн, яка розрахована судом з урахуванням положень пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Крім цього районний суд відповідно до положень ч.ч. 10,11 ст. 265 ЦПК України, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, зазначив в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків районного суду не спростовують. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сторонами не оскаржується, тому в апеляційному порядку в силу вимог ст. 367 ЦПК України не переглядається.
Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» залишити без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 31.05.2024
Головуючий                                                        
Судді