Номер провадження: 22-ц/813/3793/24 
Справа № 519/759/23
Головуючий у першій інстанції Свяченої Ю.Б.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л., Комлевої О.С.,        
учасники справи: 
позивач – Комунальне підприємство теплових мереж «Южтеплокомуненерго»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на додаткове рішення Южного міського суду Одеської області від 05 грудня 2023 року у складі судді Барановської З.І., 
встановив:
У травні 2023 року Комунальне підприємство теплових мереж «Южтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 19374,43 грн.
Рішенням Южного міського суду Одеської області від 16 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж Южтеплокомуненерго заборгованість за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 3657,29 грн. З урахуванням ухвали Южного міського суду Одеської області від 20.11.2023 про виправлення описки, стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж Южтеплокомуненерго судовий збір в розмірі 506,74 грн. а також витрати на отримання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.
Представник відповідачів звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 21 000 грн.
Додатковим рішенням Южного міського суду Одеської області від 05 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про стягнення понесених витрат на надання правової допомоги у розмірі 21 000 грн.
Не погодившись з додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять його скасувати та ухвалити нове, яким заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21000 грн. задовольнити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при прийнятті оскаржуваного додаткового рішення щодо відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд не врахував практику Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Вказав, що позивач не заявляв клопотання про зменшення витрат із запереченнями щодо неспівмірності заявленого розміру витрат. Зазначив, що матеріали справи місять докази здійснення представником відповідачів правової допомоги відповідно до умов договору про надання правової допомоги, її вартість визначена у вигляді фіксованого розміру гонорару та складає 15000 грн. Договором також передбачено вартість участі представника у судових засіданнях за кожний судодень та складає 2000 грн. Вказана вартість включає в себе всі дії представника відповідачів, що зазвичай необхідні для представництва інтересів у суді у т.ч. складанні відповідних заяв по суті справи та які містяться в матеріалах справи (відзив на позовну заяву та заперечення), заяв та клопотань, зокрема щодо виправлення арифметичної помилки. Всі документи, а також участь представника відповідача у судовому засіданні свідчить про виконання ним договірних обов`язків щодо надання правової допомоги вартість якої визначена сторонами та є цілком співмірною із заявленими вимогами.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити в її задоволенні, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Представник відповідачів звертаючись до суду першої інстанції за заявою про стягнення витрат на правову допомогу просить стягнути 21 000 грн.
На підтвердження понесених витрат представником відповідачів надано: договір про надання правової допомоги від 28.06.2023; додаткову угоду N 1 до договору від 28.06.2023; акт прийому-передачі наданих послуг №1 від 07.07.2023 до даного договору.
Згідно з п. 4.2 сторони погодили, що вартість послуг адвокатського бюро з надання правової допомоги, передбачених цим договором, а також порядок розрахунків встановлюється в додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору.
Обсяг наданих послуг за цим договором підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг, який підписується сторонами (п. 4.3). 
Відповідно до п. 3 додаткової угоди N 1 до договору про надання правової допомоги від 28.06.2023, розмір гонорару за надання правої допомоги у суді першої інстанції складає 15000 грн. Визначений сторонами розмір витрат на правову допомогу є фіксованим та не потребує складання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Відповідно до п. 4 розмір гонорару за представництво інтересів у суді першої інстанції складає 2000 грн. за кожний судодень, які сплачуються у день судового засідання окремо від вартості правової допомоги, визначеної у п. 3 цієї додаткової угоди.
В акті прийому-передачі наданих послуг зазначено, що загальна вартість юридичних послуг за підготовку відзиву та інших заяв, підготовку та складання інших процесуальних документів, здійснення будь-яких процесуальних дій в інтересах замовника у суді першої інстанції становить 15000 грн.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VІ встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VІ видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Відмовляючи у задоволенні вимоги відповідача про стягнення з позивач витрат на правничу допомогу в сумі 21000 грн суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Апеляційний суд вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим з огляду на наступне.
Поняття за зміст детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також необхідність та умови його надання визначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року по справі N 922/1964/21.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що частина третя статті 126ГПК України (як і ч. 3 ст. 137 ЦПК України)конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Виходячи з наведеного апеляційний суд вважає за можливе дійти висновку, що основним призначенням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є надання можливості іншій стороні підтвердити/спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
В запереченнях щодо задоволення вимог відповідача про стягнення витрат на правову допомогу представник позивача просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 21 000 грн., який вважає неспівмірним із складністю справи, ціною позову, витраченим часом та обсягом наданих послуг, що не відповідає критерію розумності та справедливості.
Отже, позивачем в межах даної справи реалізовано право на заперечення співмірності витрат відповідача на правову допомогу. При цьому, відсутність в матеріалах справи детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), як окремого документу, не є перешкодою у реалізації представником відповідача такого права.
Враховуючи наведене слід дійти висновку, що сама по собі відсутність детального опису виконаних адвокатом робіт, за наявності інших доказів надання ним правової допомоги, її обсягу та меж, а також за умови реалізації протилежною стороною права на заперечення співмірності таких робіт, не може бути єдиною підставою для відмови у компенсації понесених витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (§ § 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 19 374,43 грн, тобто справа відноситься до малозначних, вимоги позивача задоволено частково на 18%, з урахуванням критерію розумності та справедливості розміру витрат на правову допомогу, заявлений відповідачем розмір витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 21 000 грн. є завищеним, тому підлягає зменшенню до 1500 грн.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.
Додаткове рішення Южного міського суду Одеської області від 05 грудня 2023 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.
Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. 
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                      

            Судді: