УХВАЛА
24 квітня 2024 року
м. Київ
справа №380/16565/22
адміністративне провадження №К/990/13000/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Білак М.В., Губської О.А., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року 
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного офісу Держаудитслужби Відділу примусового виконання рішень-Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, стягнення шкоди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Західного офісу Держаудитслужби, Відділу примусового виконання рішень - Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року, адміністративний позов задоволено частково; зобов`язано Львівську міську раду (правонаступника Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради) нарахувати ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 25.09.2019 року по 04.09.2023 року згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100; у задоволенні решти вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2024 року касаційну скаргу позивача повернуто скаржнику.
01 квітня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
За правилами частини першої  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Перевіривши касаційну скаргу позивача, Судом встановлено, що її зміст не відповідає вимогам пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України, оскільки ним не обгрунтовано підстави, на якій подана касаційна скарга, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10.04.2019 року у справі №464/3789/17, від 27.11.2019 року у справі №750/6330/17, від 24.03.2020 року у справі №818/607/17, від 27.11.2019 року у справі №242/4741/16-ц, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а, від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а, від 03.04.2018 року у справі №175/1665/17, від 24.04.2018 року у справі №686/12623/17, від 25.01.2024 року у справі №380/16565/22, від 23.06.2022 року у справі №540/825/21, від 09.03.2023 року у справі №500/2489/21, від 21.11.2018 року у справі №820/3534/16, від 08.05.2018 року у справах №822/2087/17 та №826/3350/17, від 08.05.2018 року у справі №826/3350/17, від 12.05.2022 року у справі № 620/4169/20, від 22.10.2020 року у справі №820/3089/17, від 31.05.2021 року у справі №826/18686/16, від 31.08.2021 року у справі №160/5323/20, від 02.11.2021 року у справі № 420/6808/19, від 30.01.2020 року у справі №599/1422/16-а, від 31.03.2021 року у справі №805/430/18-а, від 17.10.2019 року у справі №420/5895/18, від 12.04.2018 року у справі № 816/2325/16, від 19.09.2019 року у справі №813/2406/18, від 16.07.2020 року у справі № 815/5516/17, від 06.10.2020 року у справі №489/5032/16-а, від 30.11.2020 року у справі №824/1059/17-а, від 01.12.2020 року у справі №160/8918/18, від 29.01.2021 року у справі №814/1944/17, від 07.07.2021 року у справі №9901/345/20, від 29.03.2023 року у справі №160/17775/21, від 08.09.2021 року у справі №826/228/17, від 20.02.2018 року у справі №822/2087/17, від 12.05.2022 року у справі №620/4169/20, від 22.10.2020 року у справі №820/3089/17, від 31.05.2021 року у справі №826/8686/16, від 31.08.2021 року у справі №160/5323/20, від 02.11.2021 року у справі №420/6808/19, а також у постановах Верховного Суду України від 06.10.2015 року (провадження № 127/11720/14-а), від 10.12.2013 року у справах № 21-420а13, №21-348а13, від 17.12.2013 року у справі №21-445а13, від 23.02.2016 року у справі №818/1857/14.
При цьому, суд зазначає, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, необхідно указати конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.
Разом з тим, скаржником не зазначено норму права, яку застосовано судом апеляційної інстанції без урахування висновку Верховного Суду, а також не доведено подібності правовідносин у цій справі та у наведених справах.
Крім того, посилання скаржника на постанови Верховного Суду України (від 06.10.2015 року (провадження № 127/11720/14-а), від 10.12.2013 року у справах № 21-420а13, №21-348а13, від 17.12. 2013 року у справі №21-445а13, від 23.02.2016 року у справі № 818/1857/14) є безпідставними, оскільки згідно пункту 1 частини 4  статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження є застосування судом норми права без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.
Також у касаційній скарзі скаржник вказує пункт 3 частину 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Однак, пославшись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, скаржником не вказано норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Згідно з вимогами частини третьої  статті 334 КАС України  в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої  статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї  статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Отже у разі не зазначення в касаційній скарзі підстав (підстави), на якій подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав) (пункт 4 частини другої  статті 330 КАС України) така касаційна скарга має бути залишена без руху.
Згідно із частиною другою  статті 332 КАС України  до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених  статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення  статті 169 цього Кодексу.
Частинами першою і другою  статті 169 КАС України  визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями  160,  161  цього  Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, відповідно до частин першої та другої  статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України  касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання    до суду касаційної інстанції:
-касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 КАС України  підстави (підстав) (пункт 4 частини другої  статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.
Керуючись статтями  3,  169,  330,  328,  332 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного офісу Держаудитслужби Відділу примусового виконання рішень-Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, стягнення шкоди - залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                          М. В. Білак

                                                                                                                  О. А. Губська