КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
справа №359/9222/21                                                  Головуючий у І інстанції - Журавський В.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/1231/2024                     Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого    Гуля В.В.,
суддів                Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.
за участю секретаря судового засідання    Никифорова І.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від                   07 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 482 735,72 грн, а також завдану моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень.
В обґрунтування позову зазначав, що 21 серпня 2020 року о 09 год. 00 хв. в м. Бориспіль в районі вул. Камінського та вул. Толстого ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності   ОСОБА_4 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , та допустив з ним зіткнення. При цьому, автомобіль марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , винесло на зустрічну смугу, де він зіштовхнувся з вантажівкою марки «Man». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2020 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 
Вказував, що вартість відновлювального ремонтну автомобіля марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , становить 556 123,79 грн. 
Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, МТСБУ виплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі                  130 000 гривень. 
Зауважував, що також поніс витрати на медичне обстеження у розмірі 710 гривень та 25 гривень комісії банку.
Моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка полягла у створенні умов дискомфорту та труднощів для нього та його сім`ї, оцінив у 50 000 грн.
Послався на те, що внаслідок незаконних дій відповідача, які призвели до фактичного знищення транспортного засобу позивача, значно знизилася якість життя останнього та його сім`ї. Позивач разом із сім`єю проживає у приватному секторі АДРЕСА_1 , що є віддаленою від руху громадського транспорту частиною міста і потребує значного витрату часу, витрат та зусиль для забезпечення сім`ї продуктами, предметами та товарами побуту, поїздки за місцями праці, витрати на таксі та інші транспортні послуги, пов`язані з доставкою товарів побуту та продовольства.
На підставі викладеного позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 90 817,63 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 20 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на медичне обстеження у розмірі 710 грн.
У задоволенні позову про стягнення коштів у більшому розмірі відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 115,01 грн. 
Не погоджуючись з указаним рішенням представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
У мотивування скарги зазначає, що випадки, передбачені частинами четвертою, п`ятою статті 1187 ЦК України, та винуватість відповідача ОСОБА_4 відсутні та не є предметом позову, відповідач ОСОБА_4 не є особою, яка повинна нести відповідальність за шкоду, заподіяну автомобілем «Форд Транзит», д.н.з. НОМЕР_1 .
Вказує, що розмір матеріальних збитків, який підлягає відшкодуванню, визначається після відрахування з нього вартості утилізації автомобіля, проте позивачем не надано суду належним та допустимих доказів, які підтверджують вартість утилізації автомобіля для визначення розміру збитків, який підлягає відшкодуванню, що унеможливлює визначення розміру відшкодування.
Посилається на те, що позивач не надав доказів, зокрема висновок експерта, які б підтверджували характер та розмір заподіяних матеріальних збитків у сумі 612 000 грн, а також щодо підстав для проведення медичного обстеження та стягнення 710,25 грн з відповідачів.
Зауважує, що позивачем також не було надано суду жодного доказу моральних та душевних страждань, а також пригніченого стану, в особливості через таку підставу як «неможливість користуватись автомобілем».
Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
У судовому засіданні, призначеному на 18 січня 2024 року, представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.
У судовому засіданні оголошено перерву та зобов`язано сторону позивача надати відомості щодо вартості залишків транспортного засобу «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , та щодо їх передачі ОСОБА_1 
07 травня 2024 року на електронну адресу суду надійшло клопотання третьої особи МТСБУ, в якому останнє просить провести судове засідання, призначене на 16 травня 2024 року, без участі третьої особи та його представника.
Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги частково з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що згідно звіту №17285 від 18 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням значення коефіцієнту зносу складає 220 817,63 грн, а тому матеріальна шкода у розмірі 90 817,63 грн (220 817,63 - 130 000) залишилась не відшкодованою. Зважаючи на це, у ОСОБА_1 виник обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 90 817,63 грн.
У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_4 , власника автомобіля марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1 . Крім цього, в матеріалах справи також відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 спільними діями або з єдністю наміру завдали шкоди позивачу.
При цьому, суд урахував, що позивачу були спричинені душевні страждання, оскільки було пошкоджено майно, яке належить йому на праві власності, у зв`язку з чим дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача моральної шкоди у розмірі                20 000 грн.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Судом установлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
21 серпня 2020 року о 09 год. 00 хв. в м. Борисполі в районі вул. Камінського та                         вул. Толстого ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який наближався до даного перехрестя, та допустив з ним зіткнення. У свою чергу, автомобіль марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , винесло на зустрічну смугу, де він зіштовхнувся з автомобілем марки «MAN», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.11 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2020 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 . 
Згідно з положеннями статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вина ОСОБА_1 установлена та в порядку статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Також судом установлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована, що підтверджується відомостями з бази даних МТСБУ щодо перевірки чинності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У зв`язку з викладеним МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у розмірі 130 000 гривень, що підтверджується випискою по картковому рахунку, відкритому в АТ «ПУМБ» на ім`я позивача та копією платіжного доручення від                       08 грудня 2020 року.
Згідно калькуляції-розрахунку, складеного ТОВ «Автомаш-Лубни», вартість ремонту автомобіля марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , становить 612 000 грн, а також ремонтної калькуляції, складеної ФОП ОСОБА_6 , - 568 925,56 грн. 
Відповідно до Звіту №17285 від 18 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням значення коефіцієнту зносу складає 220 817,63 грн, ринкова вартість КТЗ - 190 804,50 грн.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Згідно частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.
Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.
Отже, розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб фізично знищеним не визнавався. Наданий МТСБУ Звіт №17285 від 18 вересня 2020 року (з яким позивач погодився), свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії. 
Разом з тим, судом також установлено, що МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у розмірі 130 000 гривень, що підтверджується випискою по картковому рахунку, відкритому в АТ «ПУМБ» на ім`я позивача та копією платіжного доручення від 08 грудня 2020 року.
З виплаченим МТСБУ розміром страхового відшкодування позивач погодився. 
Таким чином, позивач, отримавши страхове відшкодування від МТСБУ в максимально можливому розмірі 130 000 грн, автомобіль забрав собі, тим самим не погодився з визначенням транспортного засобу фізично знищеним. 
У разі його згоди з визнанням автомобіля фізично знищеним позивач повинен був передати залишки транспортного засобу особі, яка відповідає за завдану шкоду, і тим самим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. 
Під час розгляду справи апеляційним судом з`ясовано, що залишки транспортного засобу «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , наразі зберігаються у позивача ОСОБА_3 , про що у судовому засіданні було повідомлено його представником.
Для з`ясування вартості залишків транспортного засобу «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , та надання відомостей щодо їх передачі ОСОБА_1 , як особі, відповідальної за вчинення ДТП, у судовому засіданні оголошувалась перерва з покладенням судом обов`язку про це на представника позивача ОСОБА_3 . 
Проте, у судове засідання представник позивача не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, самоусунувшись від виконання покладених на нього вимог суду.
Відповідно до Звіту №17285 від 18 вересня 2020 року ринкова вартість КТЗ становить 190 804,50 грн.
Отже, зважаючи на те, що згідно Звіту №17285 від 18 вересня 2020 року ринкова вартість транспортного засобу «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_2 , становить 190 804,50 грн, ОСОБА_3 отримав страхове відшкодування від МТСБУ у розмірі 130 000 грн, у судовому засіданні представник позивача повідомив, що залишки пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля знаходяться у позивача, колегія суддів доходить висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає відшкодуванню матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, у розмірі 60 804,50 грн (190 804,50 грн - 130 000 грн), а залишки вказаного транспортного засобу підлягають поверненню винуватцю ДТП  ОСОБА_1 .
Щодо відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.
Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно роз`яснень, наданих у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. 
За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно частин першої, другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
З огляду на викладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, завданих ОСОБА_3 внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, наявність перешкод у реалізації своїх життєвих планів, а також вимоги розумності та справедливості, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 10 000 грн.
Висновок місцевого суду щодо визначеного судом розміру моральної шкоди у сумі 20 000 грн є необґрунтованим та суперечить засадам розумності, виваженості та справедливості.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, у розмірі 735 грн з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження направлення ОСОБА_3 після дорожньо-транспортної пригоди до КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» для обстеження. Надана позивачем копія квитанції №101 від 21 серпня 2020 року вказаної обставини жодним чином не підтверджує та не свідчить про те, що ОСОБА_3 звертався до  КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» з метою медичного обстеження після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21 серпня 2020 року о 09 год. 00 хв. у                        м. Бориспіль.
Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_4 , власника автомобіля марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1 . Крім цього, в матеріалах справи також відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 спільними діями або з єдністю наміру завдали шкоди позивачу.
Отже, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.
Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно частини першої статті 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог частково. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року - скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 60 804,50 грн.
Зобов`язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 залишки транспортного засобу марки «Nissan Tiida», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1600 куб.см, бензин, ідентифікаційний №3N1BCAC11UL445543, номерний знак НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 10 000 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
 
Позивач: ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ).
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий                                                                                           В.В. Гуль

Судді                                                                                                       Ю.О. Матвієнко 

                                                                                                                 Я.С. Мельник