ПОСТАНОВА 
Іменем України

16 квітня 2024 року                                                                м. Кропивницький

справа № 389/1952/23
провадження № 22-ц/4809/637/24 

               Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
        
головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л. 
суддів: Голованя А.М.,Дьомич Л.М.
з участю секретаря: Демешко Л.В. 

Учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ганенко Роман Андрійович;
відповідач - ОСОБА_2 .
Розглянувши у  відкритому судовому засіданні  в м.  Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ганенко Роман Андрійович на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 січня 2024 року, у складі головуючого судді Берднікової Г.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
В С Т А Н О В И В :
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування позову зазначав, що у серпні 2022 року між ним та відповідачем укладено усний договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 300000,00 грн, які відповідач в подальшому планував використати на лікування.
Вказував, що відповідно до умов домовленості відповідач зобов`язався повернути отримані від ОСОБА_1 кошти до 31 грудня 2022 року.
Позивача зазначав, що на виконання умов усного договору ним у період 01 вересня 2022 року - 02 вересня 2022 року було перераховано декількома переказами на розрахунковий рахунок (на картку) ОСОБА_2 обумовлену суму коштів 300000,00 грн , а саме 01 вересня 2022 року перераховано на картку відповідача грошові кошти в сумі 213000,00 грн (8 грошових переказів), що підтверджується платіжними інструкціями, а 02 вересня 2022 року позивачем перераховано на картку відповідача грошові кошти в сумі 87000,00 грн (3 грошові перекази), що підтверджується також платіжними інструкціями, які додані до позовної заяви.
Оскільки відповідач не повернув борг у визначений домовленістю строк , позивач 11 квітня 2023 року надіслав претензію № 1 на суму 300000,00 грн, в якій просив повернути грошові кошти в сумі 300000,00 грн, отримані в борг. 
Проте, відповідач отриману у борг суму коштів у розмірі 300000,00 грн не повертає, а тому звернувся за захистом до суду.
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вказує на те, що представник відповідача не заперечує факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів на підставі усного договору позики у сумі -300 000,00 грн , які були перераховані на картковий рахунок відповідача.
Також відповідач не спростував належними та допустимими доказами правомірність набуття грошових коштів у сумі - 300 000,00 грн , які отримав від позивача.
Тому, ці кошти набуті відповідачем безпідставно, які підлягають поверненню позивачу. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним нормам процесуального законодавства.
Звернувшись із даним позовом позивач посилався на те, що  у серпні 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в усній формі було укладено договір позики, виконання зобов`язань щодо передачі коштів позичальнику здійснювалось шляхом їх перерахування на його картковий рахунок, який відкритий у банку, загальна сума позики склала - 300 000, 00 грн .
Позивач зазначав, що свої зобов?язання виконав у повному обсязі, а відповідач щодо повернення коштів зобов?язання не виконав.
Відмовляючи у задоволенні даного позову суд першої інстанції послався на недоведеність позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 вересня 2022 року та 02 вересня 2022 року позивач на картковий рахунок, за № НОМЕР_2 здійснив 10 грошових переказів власних коштів на загальну суму 290000,00 грн та на картку НОМЕР_3 грошовий переказ в сумі 10000 грн., а всього в сумі 300000,00 грн (а.с. 10-20).
З матеріалів справи вбачається, що письмовий договір позики між сторонами не було укладено.
За змістом статей 626, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Положенням ст.1047 Цивільного кодексу України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
В матеріалах справи відсутні розписка або інший документ,Ю який посвідчував передання коштів позивачем (позикодавцем) відповідачу (позичальнику).
Платіжні інструкції про переказ грошових коштів на рахунки відповідача не є підставою виникнення між сторонами договірних відносин.
Крім того, платіжні інструкції не містять відомостей про одержувача цих грошових коштів та не містять відомостей, що грошові кошти були передані саме в борг та на умовах договору позики.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач не підтвердив свого права вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, оскільки позивачем не надано письмового договору, який би беззаперечно засвідчував правову природу укладеного договору позики та підтвердження факту укладання договору, зобов`язання сторін щодо порядку виконання умов та строків їх дотримання, самі по собі усні домовленості між сторонами та узгодження загальної суми позики в сумі 300000,00 грн, суперечить вимогам статті 1047 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оскаржуване судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ганенко Роман Андрійович - залишити без задоволення.
Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 січня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                О. Л. Дуковський 

Судді                                                                                                            А.М. Головань 
                                                                                                               
                                                                               Л.М. Дьомич