ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9926/23  Номер провадження 22-ц/814/1947/24	Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючої судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,
секретаря: Ракович Д.Г.,
за участі: представника відповідача – адвоката Рудницької А.В.,
розглянувши в м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання
за апеляційною скаргою адвоката Гонтара Валерія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 
на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2024 року, прийнятої під головуванням судді Предоляк О.С. в м.Кременчуці,-
в с т а н о в и в :
У грудні 2023 року адвокат Гонтар В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
16.02.2024 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову.
Вказував, що зважаючи на те, що відповідач повинна відшкодовувати позивачу значну суму коштів вважав, що є потреба в забезпеченні позову.
Посилаючись на дані обставини просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та кошти, в межах суми позовних вимог 151 874,84 грн., що належать ОСОБА_2 та заборонити відповідачу та особам, які мають право на вчинення реєстраційних дій вчиняти будь які дії щодо реєстрації та/або перереєстрації права власності на вказане майно та кошти до розгляду справи по суті.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2024 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гонтара В.М. про забезпечення позову відмовлено.
Ухала суду мотивована відсутністю в заяві про забезпечення позову вартості майна, його переліку, відомостей про суми коштів, які знаходяться на рахунках у відповідача та ризиком подвійного забезпечення позовних вимог.
Ухвалу оскаржив, адвокат Гонтар В.М. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.
Вважає, що процесуальний Закон не передбачає обов`язку заявника в клопотанні зазначати перелік та вартість майна, яким володіє відповідач по справі, вказана інформація не відома заявнику, а відомості стосовно коштів відповідача охороняє банківська таємниця.
Зазначає, що посилання суду на можливість подвійного арешту не відповідає матеріалам справи, адже в самій заяві заявник просить накласти арешт на кошти та майно тільки в межах ціни позову. 
У відзиві представник відповідача  ОСОБА_2  – адвокат Рудницька А.В. посилаючись на правильність вирішення питання судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги адвоката Гонтара В.М. в інтересах  ОСОБА_1  відмовити, а ухвалу районного суду залишити без змін. 

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність позивача та його представника, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте вдруге  не прибули до суду апеляційної інстанції. 
Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що  ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Ухвалою суду від 08.01.2024 року роз`єднано позовні вимоги в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів.
Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів виділено в самостійне провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику ) сторін.
В позовній заяві ОСОБА_1 просив просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь інфляційні збитки в сумі 128426,73 грн., за період з 01.12.2021 року по 01.12.2023 року та три відсотки річних в сумі 23448,11 грн., а всього 151 874,84 грн 
16.02.2024 року представником позивача адвокатом Гонтарем В.М. подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що заочним рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 29.06.2022 року по справі №524/2035/21 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 136520,18 грн. та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в сумі 390 267,15 грн. 
Районний суд, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, рішення мотивував тим, що заявник просить накласти арешт на майно та кошти відповідача , проте не зазначає перелік майна, його вартість, відсутні відомості про суми коштів, які знаходяться на рахунках відповідача, у зв`язку з чим, суд не може визначити чи співмірні заходи забезпечення позову, із заявленими позивачем вимогами.
Суд також зазначив, що накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що також суперечить вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 150 ЦПК України визначено перелік способів забезпечення позову, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3); захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (пункт 4); ціну позову, про забезпечення якого просить заявник (пункт 5); інші відомості, потрібні для забезпечення позову (пункт 7).
Позовною вимогою є стягнення грошових коштів у вигляді інфляційних сум та 3% відсотків річних за не виконання заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.06.2022 по справі № 524/2035/21.
Згідно роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Зловживаючи своїми процесуальними правами, Позивач подав завідомо безпідставний позов, оскільки відсутній предмет спору та має очевидно штучний характер, виходячи із наступного.
Як вбачається з матеріалів справи 29.06.2022 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області по справі № 524/2035/21 прийнято заочне рішення (надалі – Заочне рішення суду від 29.06.2022), яким стягнуто на користь ОСОБА_1 з:
- ОСОБА_2 витрати, понесені на утримання спільного майна в сумі в сумі 390
267,51 грн. та судові витрати в сумі 2633,94 грн.;
- ОСОБА_3 витрати, понесені на утримання спільного майна в сумі 136 520,18
грн. та судові витрати в сумі 2633,94 грн. 
На підставі зазначеного заочного рішення суду від 29.06.2022 року позивачем було отримано виконавчі листи, які були пред`явленні на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л.
14.10.2022 року приватним виконавцем було розглянуто заяву стягувача ( ОСОБА_1 ) та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70086177 відносно ОСОБА_2 .
В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем були винесені постанови: від 14.10.2022 року та 24. 02.2023 року про арешт майна, 24.02.2023 року про розшук майна, 02.03.2023 року про опис та арешт майна (коштів) боржника, 07.04.2023 року постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.
Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.
Однак, позивач у своїй заяві не обґрунтував необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності і адекватності.
Матеріали поданої заяви не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна або можливого вчинення відповідачем будь-яких дій, направлених на його відчуження.
Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Колегія суддів погоджується з висновком районного суду, щодо відсутності існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог позивача.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не свідчать про порушення ним норм процесуального права.
Виходячи з вказаного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2024 року, яка підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Гонтара Валерія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2024 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12.06.2024 року.

Головуюча суддя                                                                 О.В. Прядкіна
Судді:                                                                                 С.Б. Бутенко
                                                                                                                       О.І. Обідіна