УХВАЛА
24 червня 2024 року
м. Київ
справа № 755/3276/18
провадження № 51-4671ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 на вирок Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року щодо нього,
установив:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і на нього покладено відповідні обов`язки. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Постановою Верховного Суду від 17 травня 2022 року ухвалу Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Вироком Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року скасовано в частині призначеного покарання та ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
У своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вирок Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року та постановити ухвалу про поновлення виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року. 
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання трьохмісячного строку на касаційне оскарження судових рішень з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, передбачене ч. 2 ст. 426 КПК України, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі касаційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення. 
Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Виходячи з аналізу норм процесуального права, поважними причинами пропущення процесуального строку визнаються такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Так, відповідно до наявних у касаційному суді копій матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на вирок Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року. Зокрема, ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 березня 2024 року, касаційну скаргу засудженого на вказане судове рішення, повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, оскільки остання була подана поза межами строку на касаційне оскарження і клопотання про поновлення такого строку не містило належного обґрунтування.
Колегією суддів установлено, що засуджений повторно просить суд поновити строк на касаційне оскарження зазначеного судового рішення. Таке своє клопотання він обґрунтовує тим, що деякі обставини щодо кримінального провадження стали йому відомі після ознайомленням зі справою у 2024 року, а захисник не належно виконав свій обов`язок щодо захисту його прав та інтересів, і не повідомив ОСОБА_4 про існування таких обставин, чим порушив його права на захист, а тому вважає, що це є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення апеляційного суду, проте доказів на підтвердження цього не наводить. 
Як убачається із матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_4 був присутній у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції і на момент проголошення вироку під вартою не перебував. Таким чином, тримісячний строк на касаційне оскарження судових рішень для ОСОБА_4 почав відраховуватися з моменту проголошення ухвали 08 грудня 2022 року. Отже, доводи засудженого, про те, що через неналежне виконання захисником своїх процесуальних обов`язків він був позбавлений можливості вчасно звернутися до Суду із касаційною скаргою, Суд уважає непереконливими, оскільки з дня постановлення вироку апеляційного суду минуло більше одного року. ОСОБА_4 мав достатньо часу та не був позбавлений можливості самостійно, як учасник даного кримінального провадження, подати касаційну скаргу у межах передбаченого законом тримісячного строку. Посилання на обставини, які начебто йому стали відомі лише після ознайомлення з матеріалами справи і які мають значення для ухвалення справедливого судового рішення ним не наведено. Крім того, слід зазначити, що доводи зазначені у клопотанні про поновлення строку є аналогічними, які були враховані касаційним судом при ухваленні рішення 18 березня 2024 року. 
Отже, зазначені ОСОБА_4 у клопотанні обставини Суд не визнає такими, що безпосередньо унеможливлювали звернутись з касаційною скаргою у передбачений КПК України строк.
Інших обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, засудженим не наведено.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 у своєму клопотанні не наводить обґрунтованих причин для поновлення строку касаційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення такого строку. 
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд вважає,
що ОСОБА_4  слід повернути касаційну скаргу у зв`язку з її поданням після закінчення строку касаційного оскарження та відсутністю підстав для поновлення такого строку.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Захист особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Таким чином, для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 упоновленні строку на касаційне оскарження вироку Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року щодо нього.
Касаційну скаргузасудженого  ОСОБА_4 на вирок Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року щодо нього повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3