Справа № 127/23037/23
Провадження № 22-ц/801/1050/2024
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року	Справа № 127/23037/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Вінницького  міського  суду  Вінницької області від 11 березня 2024 року, ухвалене суддею Гуменюком К.П., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди (збитків) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
встановив:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути:
- з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на його користь кошти в сумі 51 020,79 грн в якості страхового відшкодування матеріальної шкоди;
- з ОСОБА_2 на його користь франшизу в розмірі 2 500 грн;
- з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_2 на його користь кошти в сумі 3 000 грн в якості відшкодування витрат понесених на проведення незалежної експертизи.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 03 березня 2023 року о 19 год. 49 хв. в м. Вінниці на перехресті нерівнозначних доріг по вул. Ю. Смірнова та вул. Ломоносова, з вини відповідача ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Kia», д.н.з.  НОМЕР_2 , власником якого є позивач.
Вина відповідача ОСОБА_2 підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2023 року.
16 березня 2023 року він звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою, якою просив надати інформацію про належну йому суму страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля, оцінку пошкоджень якого здійснював експерт Вінницького відділення СК «Оранта». Також цього числа ним була написана заява на відшкодування шкоди.
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на дату ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», сума страхового відшкодування за заподіяну майну шкоду становить 160 000 грн, розмір франшизи 2 500 грн.
У результаті оцінки експертом Вінницького відділення ПАТ «НАСК «ОРАНТА» пошкодження його автомобіля, страховою компанією йому фактично було виплачено 29 777,21 грн на ремонт автомобіля.
Оскільки позивач не був згоден з результатом оцінки, він вимушений був звернутися до незалежного експерта, який надав свій висновок.
Відповідно до звіту №23-173 від 19 квітня 2023 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 71 714,93 грн. Вартість такої оцінки становила 3  000 грн, яка в солідарному порядку підлягає стягненню з відповідачів. 
Із вказаною оцінкою він не згоден, оскільки реальна вартість відновлювального ремонту автомобіля становила значно більшу суму, а саме 80 798 грн.
Відтак, різниця між виплаченою йому сумою та фактичною сумою понесених витрат становить 51 020,79 грн (80 798 грн – 29 777,21 грн).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької  області від 11 березня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 41 937,72 грн недоплаченого страхового відшкодування.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2 500 грн.
Стягнуто з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 846,89 грн у відшкодування судового збору та 3 000 грн у відшкодування витрат, пов`язаних із залученням суб`єкта оціночної діяльності.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 44,50 грн у відшкодування судового збору.
Не погодившись із вказаним рішенням, ПАТ НАСК «ОРАНТА» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення зі страхової компанії 16 917,96 грн недоплаченого страхового відшкодування, 375,37 грн судового збору та 3 000 грн у відшкодування витрат, пов`язаних із залученням суб`єкта оціночної діяльності, а всього 20 293,33 грн та прийняти в цій частині рішення про відмову у задоволенні позову. У решті покладається на розсуд суду.
У скарзі зазначає, що суд, стягуючи 3 000 грн у відшкодування витрат, пов`язаних із залученням суб`єкта оціночної діяльності, порушив вимоги п.2.1 ст. 2, п.34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому немає підстав стягувати витрати за експертизу. Судом безпідставно стягнуто зі страхової компанії ПДВ та франшизу. Позивач мав передати страховій компанії складові автомобіля, що не можуть використовуватися за призначенням, але мають певну цінність і про вказане бажання відповідач заявляв у відзиві на позов, однак, судом першої інстанції було відмовлено.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а  рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, однак, визначаючи розмір недоплаченого страхового відшкодування суд виходив з розміру, встановленого Звітом №23-173 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19 квітня 2023 року. Також суд вважав доведеними позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2  франшизи в розмірі 2500 грн, оскільки судом не встановлено відшкодування її останнім на користь позивача.
При цьому, суд не вбачав підстав для передачі ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складових автомобіля, що не можуть використовуватись за призначенням, про що зазначав відповідач, оскільки Закон, яким врегульовано спірні правовідносини, не встановлює такого обов`язку, як передача майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Апеляційний суд частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що 03 березня 2023 року о 19 год. 49 хв. в м. Вінниця на перехресті нерівнозначних доріг - вул. Ю.Смірнова та вул. Ломоносова ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну не надав дорогу транспортному засобу «Kia», д.н.з.  НОМЕР_2 , внаслідок чого трапилось їх зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2023 року у справі №127/6760/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 13).
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що підтверджується полісом № АТ/3325106 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000 грн, франшиза - 2 500 грн (а.с.18). 
16 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 03 березня 2023 року (а.с. 15).
Також цього дня ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», в якій просив надати йому інформацію про суму страхового відшкодування, яка визначена експертом страхової компанії (а.с.16).
06 квітня 2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 4 968,19 грн та 09 травня 2023 року в розмірі 24 809,02 грн, а всього на загальну суму 29 777 грн 21 коп. (а.с.19).
Відповідно до Звіту № 23-173 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19 квітня 2023 року, здійсненого за заявою позивача суб`єктом оціночної діяльності – ФОП ОСОБА_3 , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «KІА», д.н.з.  НОМЕР_2 , становить 71 714 грн 93 коп. (включаючи ПДВ) (а.с. 20-23).
Даний звіт здійснювався за результатами огляду транспортного засобу, який відбувся 10 квітня 2023 року, що підтверджується дефектною відомістю огляду колісного транспортного засобу (а.с. 21 зворотній бік).
Відповідно до акту здачі-прийому робіт (надання послуг) № 2218498 від 10 травня 2023 року, рахунку-фактури № 2218498 від 09 травня 2023 року і наряду-замовлення № 2218498 від 09 травня 2023 року вартість відновлювального ремонту становить 80 798 грн.
Відповідно до положень статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-IV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV).
За змістом ст. 28 Закону N 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV).
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу)   з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону № 1961-IV, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (п. п. «а» п.  193.1 ст. 193 Податкового кодексу України).
Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня    2020 року у справі № 565/1210/19 та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
В апеляційній скарзі ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не заперечує висновок суду щодо того, що за основу при визначенні розміру відшкодування слід брати суму, визначену звітом ФОП ОСОБА_3 №23-173 19 квітня 2023 року - 71 714 грн 93 коп.
Однак, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вказує, що від суми доплати страхового відшкодування слід відмінусувати суму франшизи (2 500 грн), ПДВ (14 342,99 грн, що становить 20%) і сплачене страхове відшкодування (29 852,18 грн). 
ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в апеляційній скарзі зазначає, що страховою компанією позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 29 852,18 грн, однак, як зазначено ОСОБА_1 і встановлено судами, позивачу було виплачено 29 777,21 грн і суд першої інстанції врахував саме цей розмір при встановленні суми, яка підлягає до стягнення.
Висновок суду першої інстанції, який стосується стягнення франшизи є правильним, адже франшиза стягнута з відповідача ОСОБА_2 і її розмір судом не включений до суми відшкодування, яке підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
При цьому, підстав для зменшення розміру відшкодування, який підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «ОРАНТА», на суму франшизи не має, так як апеляційними судом встановлено, що ОСОБА_1 було відшкодовано шкоду (29 777,21 грн) вже з відмінусуванням франшизи, про що зазначено також страховою компанією у відзиві на позов.
Що стосується необхідності врахування ПДВ при розрахунках, то слід відмітити, що суд при визначенні розміру відшкодування взяв за основу розмір оціненої шкоди – вартість майбутнього відновлювального ремонту.
Відповідно до звіту №23-173 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, у вартість відновлювального ремонту включено ПДВ.
Однак, так як суд не взяв до уваги шкоду в розмірі фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт, то в порядку п. 36.2 ст. 36 згаданого Закону сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (20 %).
Таким чином, розмір  стягнутої  майнової шкоди із ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача  підлягає зменшенню лише на суму ПДВ, яка в даному випадку становить 14 342,99 грн.
Враховуючи викладене, розмір доплати страхового відшкодування становить 27 594,73 грн: 71 714,93 грн (вартість матеріального збитку) – 29 777,21 грн (сплачене страхове відшкодування) – 14 342,99 грн (ПДВ).
Відтак, судом безпідставно стягнуто 14 342,99 грн і саме на цю суму слід зменшити розмір відшкодування.
Не заслуговують на вагу доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного стягнення зі страхової компанії на користь позивача витрат, пов`язаних із залученням експерта, в розмірі 3 000 грн, оскільки при ухваленні рішення в основу розрахунків судом було взято звіт №23-173 про оцінку вартості (розміру) збитків, яка проводилася на замовлення ОСОБА_1 ..
Оскільки такі витрати пов`язані з розглядом справи і судом враховано зазначений звіт, як доказ, наявні підстави для стягнення витрат за проведення оцінки зі страхової компанії на користь позивача. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є  неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст.382 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи положення ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат, а саме враховуючи, що позов до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» задоволено частково (на 53 %), з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 581 грн.
За подання апеляційної скарги підлягав до сплати судовий збір в розмірі 1 610,40 грн (150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви), тоді як ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплачено 4 026 грн.
У зв`язку із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги (на 72%), з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 160 грн.
Рішення суду від 11 березня 2024 року в частині вирішення позовної вимоги до ОСОБА_2 не оскаржувалося, а тому апеляційним судом силу вимог ст.367 ЦПК України в цій частині не переглядалось.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» задовольнити частково.
Рішення Вінницького  міського  суду  Вінницької області  від  11 березня  2024  року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 недоплаченого страхового відшкодування та судового збору змінити.
Зменшити розмір недоплаченого страхового відшкодування, який підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 з 41 937 (сорок одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 72 копійки до 27 594 (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 73 копійки.
Зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 з 846 (вісімсот сорок шість) гривень 89 копійок до 581 (п`ятсот вісімдесят одна) гривні.
У решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1 160 (одна тисяча сто шістдесят) гривень.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета