УХВАЛА

01 травня 2024 року 
м. Київ
справа №380/17439/23
адміністративне провадження № К/990/14104/24  
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Прокопенка О. Б.,  Радишевської О.Р., 
перевірив касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зарахування позивачу до календарної вислуги років пільгової вислуги років, сформованої за періоди служби у підрозділах карного розшуку органів внутрішніх справ з 26 липня 2005 року по 10 травня 2018 року, з розрахунку один місяць служби за півтора місяця;
- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчисленні, сформовану за період з 26 липня 2005 року по 10 травня 2018 року, з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні позивачу до календарної вислуги років пільгової вислуги років, сформованої за період служби в підрозділах карного розшуку органів внутрішніх справ з 26 липня 2005 року по 27 липня 2011 року, з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років у пільговому обчисленні, сформовану за період служби в підрозділах карного розшуку органів внутрішніх справ з 26 липня 2005 року по 27 липня 2011 року, з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
30 жовтня 2023 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просив стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 1 000 (одна тисяча) грн. судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу.
Не погоджуючись з цими судовими рішеннями, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами. 
Постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року апеляційні скарги Головного управління Національної поліції у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року та додаткове судове  рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року - без змін.
12 квітня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідач надіслав касаційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у цій справі.
Щодо оскарження додаткового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року (А/857/21701/23) про часткове задоволення заяви про розподіл судових витрат у цій справі, Верховний Суд зазначає наступне. 
Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням (суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).
У таких випадках суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Таким чином, при вирішенні питання про можливість відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на додаткове судове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року, яке переглянуте і залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року (А/857/21701/23), вирішальним є питання можливості касаційного оскарження судового рішення по суті позовних вимог. 
Аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Верховного Суду від 11 квітня 2022 року у справі №560/1124/21, від 17 січня 2022 року у справі №260/4012/20, від 19 січня 2022 року у справі №440/1953/20, від 18 січня 2022 року у справі №240/4786/21, від 28 липня 2022 року у справі №420/17362/21.
Отже, враховуючи викладене, Суд у першу чергу перевіряє доводи та надає їм оцінку щодо  належного обґрунтування відповідачем підстав касаційного оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року (А/857/21699/23). 
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Львівським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункт «а» пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідач зазначає, що існує неузгодженість у судовій практиці щодо застосування норм права, що регулюють ці питання. Як вказує відповідач, різні суди по-різному тлумачать положення законодавства, що призводить до прийняття суперечливих рішень.
Як зазначає відповідач, відсутність єдиної правозастосовчої практики ускладнює реалізацію права на пенсійне забезпечення для колишніх та діючих співробітників органів внутрішніх справ.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на те, що вони мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі. При цьому заявником касаційної скарги не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи. Доводи скаржника щодо фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики зводяться виключно до припущень скаржника та не містять належного обґрунтування.
Отже, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відтак, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.
З огляду на відхилення Верховним Судом зазначеної заявником виняткової обставини, передбаченої пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Враховуючи, що додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 (А/857/21701/23), з моменту їх ухвалення стали невід`ємною частиною основного судового рішення, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою щодо цих рішень також слід відмовити. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1.  Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними.
2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності -засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.А. Уханенко О.Б. Прокопенко   О.Р. Радишевська