Справа № 308/16390/23

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
15.05.2024                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за його апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2024 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2024 року громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.
       Відповідно до постанови суду, - 26.07.2023, о 21 год. 19 хв., в м. Ужгород, вул. Підгірна, 18, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Kia Optima», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога водій відмовився в установленому законом порядку, 26.07.2023, о 21 год. 56 хв., в м. Ужгород, вул. Підгірна, 18. Факт відмови зафіксовано на нагрудний реєстратор. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.        
       Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що зупинка поліцейським його транспортного засобу є безпідставною, не доведеною. Також вказує, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся, про зазначив у протоколі. На його думку, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, який саме огляд необхідно пройти на вимогу поліцейського (алкогольного чи наркотичного), отже поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду та відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності. Разом з тим зазначає, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Вказує на те, що відеозапис не підтверджує те, що саме ОСОБА_1 рухався на автомобілі Кіа optima номерний знак НОМЕР_1 . Крім того зазначає, що відеозапис «розбитий» на декілька частин, це порушення закону України «Про національну поліцію» і Інструкції з фото та відео фіксації правопорушення (затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026), якою керуються працівники поліції, тобто суд не може визнати такий доказ (відео) належним та допустимим доказом вчинення правопорушення. 

       Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію постанови отримано 26.01.2024 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1  та його захисника - адвоката Лишенко Н.С., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останні належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи вже відкладався за клопотаннями останніх.

У останньому клопотанні від 15.05.2024, адвокат Лишенко Н.С., як на підставу для відкладення розгляду справи, вказала, що приймає участь у іншому судовому засіданні в Мукачівському міськрайонному суді, що унеможливлює її участь у даному судовому засіданні, однак ці обставини не підтверджені жодними доказами. 

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що клопотання захисника-адвоката Лишенко Н.С. про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки нею не доведено наявність поважних причин, які свідчать про неможливість приймати участь у розгляді справи.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лишенко Н.С. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки. 
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, статтею 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №410549 від 26.07.2023, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Так, відповідно до зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, -  ОСОБА_1  26.07.2023, о 21 год. 19 хв., в м. Ужгород, вул. Підгірна, 18, керував автомобілем «Kia Optima», номерний знак  НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога водій відмовився в установленому законом порядку, 26.07.2023, о 21 год. 56 хв., в м. Ужгород, вул. Підгірна, 18. Факт відмови зафіксовано на нагрудний реєстратор. Вказаними діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підписом у протоколі ОСОБА_1  засвідчив, що зі змістом документу ознайомлений, та надав пояснення, що не згоден з даним протоколом, так як не відмовлявся від проходження огляду у лікаря нарколога та спілкувався з адвокатом.
Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: 
- вище вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №410549 від 26.07.2023, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення;
- відеозаписами події, які містяться на DVD диску від 26.07.2023, який долучений до матеріалів справи а саме: відеозаписом з камери (відеореєстратора), встановленого в патрульному автомобілі (IMG_2711), яким зафіксовано не виконання водієм автомобіля  ОСОБА_1  «Kia Optima», номерний знак  НОМЕР_1 , вимог дорожнього знаку 3.22 «Поворот праворуч заборонено»; відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського (export-15lwr), яким підтверджується факт відмови водієм ОСОБА_1  від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, оскільки працівником поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема: тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення мови та роз`яснено останньому порядок проходження огляду на стан сп`яніння та запропоновано пройти таке в закладі охорони здоров`я, проте, ОСОБА_1 не здійснив жодних дій для проходження такого огляду; 
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7405296 від 26.07.2023, з якої слідує, що водія ОСОБА_1 поліцейським притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу, за те, як зазначено у постанові, 26.07.2023, о 21.19 год., в м. Ужгород, вул. Підгірна, 18, він, керуючи автомобілем «Kia Optima», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.22 «Поворот праворуч заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4 «в» ПДР;
- розпискою ОСОБА_1 від 26.07.2023, згідно з якою ним підтверджено факт залишення на зберіганні автомобіля «Kia Optima», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Ужгород, вул. Підгірна, 18.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час апеляційного розгляду справи не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апелянта про порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, через відсутність свідків, оскільки диспозицією ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами огляду водія на стан сп`яніння. Тому, оскільки у даному випадку здійснювався відеозапис події, то наявність свідків була не обов`язковою.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на нього поширюються вимоги п. 2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з метою визначення стану сп`яніння, апеляційний суд також відхиляє, оскільки направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, працівник поліції виписує у разі бажання особи пройти огляд в медичному закладі, однак водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Отже, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Разом з тим, будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.
Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 та його захисником Лишенко Н.С
Зокрема, ні ОСОБА_1 , ні його захисником ОСОБА_2 не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що відеозапис із нагрудної камери працівників патрульної поліції, не є безперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги з наступних підстав.
Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. У даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано відеозапис, який стосується безпосередньо обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 та відмова від проходження останнього відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно правомірності зупинки транспортного засобу, то апеляційний суд звертає увагу на те, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п. 2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

       З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
        Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

          Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага