ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2024 року	Львів	Справа № 300/2114/22 пров. № А/857/21996/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Ніколіна В.В.,
при секретарі судового засідання:                     Зінчук Ю.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №300/2114/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дії та бездіяльності протиправними (головуючий суддя першої інстанції – Микитин Н.М., час ухвалення – 15:11 год., місце ухвалення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – 03.11.2023),-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено повністю, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, щодо застосування обмеження максимальним розміром при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 01.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в повному розмірі без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №300/2114/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у справі 300/2414/22 - без змін.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.02.2023 - відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі №300/2114/22. 
Таким чином, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду в у справі 300/2414/22 набрало законної сили 16.01.2023.
28.09.2022 Івано-Франківський окружний адміністративний суд видав позивачу два виконавчих листа №300/2114/22.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Щадей Надія Василівна 02.05.2023 звернулася в суд із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, відповідно до змісту якої просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати у визначений судом строк звіт про виконання рішення суду від 26.08.2022 по справі №300/2114/22.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 заяву задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду. Зобов`язано ГУПФ в строк протягом 45 днів з моменту отримання даної ухвали подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 26.08.2022 у справі 300/2114/22.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі №300/2114/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року без змін.
На виконання зазначеної ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2023, до суду 07.08.2023 надійшов звіт ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, в якому зазначено, що Управлінням судове рішення від 26.08.2022 по даній справі виконано в повному обсязі. Так, до виконання рішення суду по справі №300/2114/22 з липня 2022 року позивач отримував пенсію в максимальному розмірі 20270,00 грн, а з грудня 2022 року - 20930,00 грн. Зазначено, що доплату, що доплату за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 в сумі 75641,01 грн включено в реєстр, виплата за яким буде проведена при наявності фінансування з Державного бюджету.
10.08.2023 на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення на затвердження звіту, згідно яких зазначено, що виконуючи рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/2114/22, орган пенсійного фонду протиправно не врахував позивачу індексацію, передбачену постановою КМУ №168 від 24.02.2023, яку боржник розрахував та зазначив у відповідному протоколі. Зважаючи на викладене, просить суд відмовити в затвердженні звіту.
18.08.2023 представником ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подано відповідь на заперечення, згідно якого зазначено, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду в у справі 300/2414/22 виконано в повному обсязі. Так, на виконання ухвали про встановлення судового контролю від 22.06.2023 пенсійним органом 02.08.2023 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2023 № 300/2114/22.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про виконання судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2023 у справі № 300/2114/22.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Суть доводів апелянта зводиться до того, що поданий звіт Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області обмежує його право на гідне пенсійне забезпечення, яке він має передбачене згідно закону. 
Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що затверджуючи звіт ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо виконання судового рішення, суд проігнорував постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі №300/2114/22, в якій колегія суддів вказала на те, як саме ГУ ПФУ має нараховувати пенсію ОСОБА_1 , а саме те, що при перерахунку повинна братись до уваги довідка про розмір грошового забезпечення особи, усі індексації, які передбачені законодавством (в нашому випадку – це індексація станом на 2022 та 2023 роки), а також надбавка за проживання в гірській місцевості З урахуванням наведеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.
Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у даній справі виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в межах наявної у нього компетенції у повному обсязі.
Апеляційний суд  погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України  регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Аналогічна норма закріплена у ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у ст. 14 КАС України.
Також, згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Статтею 382 КАС України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Відповідно до частин 1 та 2 вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положеннями частини 4 статті 382 КАС України встановлено, що питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.
З аналізу викладених норм вбачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту або визнання підстав для його невиконання неповажними встановленням нового строку для подання звіту та/або накладенням штрафу.
Колегія суддів зазначає, що питання наявності чи відсутності підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень вирішується за заявою позивача або за ініціативою суду виключно за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень.
Згідно висновків Верховного Суду, сформульованих у межах справи №361/2109/17, за своєю правовою природою накладення судом штрафу за не виконання рішення суду є заходом процесуального примусу, передбаченого статтею 144 КАС України, з метою спонукання відповідних осіб до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, зокрема, в частині накладеного судом обов`язку щодо подання звіту про виконання рішення суду, що обумовлено обов`язковістю виконання судового рішення як важливої складової права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14 та 370 КАС України.
Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано інститут судового контролю за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення та реальне відновлення прав особи, які ним захищені.
Разом з тим, застосування зазначеного інституту, зокрема накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень за невиконання рішення суду, є правом, а не обов`язком суду, і таке право повинно реалізовуватися судом зважено, з урахуванням усіх обставин, дійсних причин затримки, стадійності виконання відповідного рішення суду та заходів, які були фактично вжиті керівником для виконання відповідного судового рішення.
Системний аналіз викладених вище правових норм дозволяє стверджувати, що подання суду звіту про виконання судового рішення та доказів, які підтверджують виконання судового рішення, є підставою для прийняття відповідного звіту.
Відповідно до звіту, перерахунку пенсії та розрахунку пенсійних виплат, до виконання рішення суду по справі №300/2114/22 з липня 2022 року позивач отримував пенсію в максимальному розмірі 20270,00 грн, а з грудня 2022 року - 20930,00 грн без обмеження максимального розміру пенсії. Доплату за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 в сумі 75641,01 грн включено в реєстр, виплата за яким буде проведена за наявності фінансування з державного бюджету відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На виконання ухвали про встановлення судового контролю від 22.06.2023 пенсійним органом 02.08.2023 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2023 №300/2114/22, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії з 01.09.2023 де визначено суму для виплати пенсії ОСОБА_1 23087,24 грн. Вказана сума пенсії відповідає сумі зазначеній у протоколі про перерахунок пенсії з травня 2022 року здійсненій на виконання рішення суду №300/2114/22, втім, фактична виплата пенсії тоді проводилась в розмірі 20930,00 грн.
Крім того, посилання апелянта на невиплату індексації пенсії за 2023 рік не свідчить про невиконання рішення суду від 26.08.2022 по справі №300/2114/22, оскільки нарахування і виплата індексації пенсії не була предметом розгляду у даній справі.
Покликання апелянта на  постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 р., якою встановлено факт невиконання рішення суду першої інстанції у даній справі відповідачем,  апеляційний суд вважає невірним з огляду на наведені вище висновки суду.
Отже,  після здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.12.2019 року, виплата пенсії здійснювалась без обмеження максимальним розміром.
В подальшому з 01.03.2023 року розмір пенсії обмежено у зв`язку з виплатою індексації та надбавки за проживання в гірській місцевості, тому оскільки вказані обставини не були предметом розгляду при винесенні рішення у справі №300/2114/22, є підставною для окремого позову.
У зв`язку з цим, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про виконання судового рішення в цій справі.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №300/2114/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	В. В. Ніколін	
Повне судове рішення складено 29.03.2024