Постанова
Іменем України
 
14 травня 2024 року     
                      
м. Київ
 
провадження № 22-ц/824/7861/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,
за участю секретаря Марченка М. С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»
 
на ухвалу Печерського районного суду м. Києва 
 
від 23 листопада 2023 року 
 
в складі судді Матійчук Г. О. 
 
у справі №757/667/20-ц Печерського районного суду м. Києва 
 
за заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»
 
стягувач - ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,
 
про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого за рішенням суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про розірвання договорів, стягнення суми вкладів та штрафних санкцій
 
                                        У С Т А Н О В И В:
У серпні 2023 року заявник - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №757/667/20-ц від 07.08.2023 року, виданий на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2021, в частині грошових сум, які фактично були сплачені банком на користь ОСОБА_1 , а саме: в частині стягнення із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором №SAMDN01000708244724 від 05.11.2009 коштів у розмірі 93 000,00 доларів США, в частині стягнення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №SAMDN01000712888603 від 12.11.2010 коштів у розмірі 96 599,59 доларів США, в частині стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором №SAMDN01000724055013 від 01.03.2012 коштів у розмірі 106 170,88 доларів США.
В обґрунтування заяви вказував, що за підсумками розгляду справи №757/667/20-ц за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про розірвання договорів, стягнення суми вкладів та штрафних санкцій всіх тьох інстанцій на користь ОСОБА_1 було остаточно стягнуто:
 
-         за договором банківського вкладу від 05.11.2009 №SAMDN01000708244724: вклад - 85 000,00 доларів США та проценти за вкладом - 66 543,12 доларів США.
-         за договором банківського вкладу від 12.11.2010 №SAMDN01000712888603: вклад - 93 000,00 доларів США та проценти за вкладом - 9 404,23 доларів США.
-         за договором банківського вкладу від 01.03.2012 №SAMDN01000724055013: вклад - 102 000,00 доларів США та проценти за вкладом - 18 493,17 доларів США.
 
Заявник, посилаючись на те, що вже після ухвалення судового рішення по справі №757/667/20-ц, яке набрало законної сили, були виявлені та встановлені додаткові обставини та факти, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перед позивачем ОСОБА_1 , а тому вважає, що виконавчий документ №757/667/20-ц від 07.08.2023 в частині стягнення із АТ КБ «ПРИВАТБАНК»:
 
-         за договором №SAMDN01000708244724 від 05.11.2009 коштів у розмірі 93 000,00 доларів США, 
-         за договором №SAMDN01000712888603 від 12.11.2010 коштів у розмірі 96 599,59 доларів США, 
-         за договором №SAMDN01000724055013 від 01.03.2012 коштів у розмірі 106 170,88 доларів США.
 
Зазначив, що докази на підтвердження виконання обов`язку Банку по виплаті депозитів ОСОБА_1 не були прийняті Верховним Судом з посилання на пропуск строку подання доказів у справі. Разом з тим, Банк вказував, що за обставин фактичної виплати коштів за депозитами, на підставі виконавчого листа з державного банку може бути здійснено списання грошових коштів у розмірі 374 440,52доларв США, з яких 295 770,47 доларів США були фактично виплачені позивачу.
 
Вказував, що Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , а саме:
 
-         за договором №SAMDN01000708244724 від 05.11.2009 коштів у розмірі 93 000,00 доларів США, виплачені через касу банку 12.11.2010.
 
-         за договором №SAMDN01000712888603 від 12.11.2010 кошти у розмірі 96 599,59 доларів США, виплачені через касу банку 23.05.2011.
 
-         за договором №SAMDN01000724055013 від 01.03.2012 кошти у розмірі 106 170,88 доларів США, перераховані 04.03.2013 на інший рахунко ОСОБА_1 № НОМЕР_5, відкритий на підставі іншого депозитного договору №SAMDN80000733511937 від 01.03.2013 та того ж дня були переведені двома сумами (50 000,00 доларів США та 56 176,69 доларів США) на два інших рахунка ОСОБА_1 з подальшою виплатою через касу банку.
 
Не погоджуючись із вказаною заявою Банку правонаступник стягувача ОСОБА_2 подав до суду свої заперечення, у яких вказував, що документи, надані банком, були предметом дослідження судів апеляційної та касаційної інстанції під час розгляджу справи по суті та не доводять виконання обов`язку Банку із виплати депозитів ОСОБА_1 , а тому, вважав, що відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що підлягає виконанню та зупинення виконавчого провадження.
 
Крім того, зазначав, що матеріали справи не містять розпорядження ОСОБА_1 з його підписами про отримання ним коштів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за депозитними договорами.
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року в задоволенні заяви відмовлено. 
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення питання.
 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви з тих підстав, на які посилався заявник. Зокрема, судом не взято до уваги, що грошове зобов`язання Банку припинено шляхом його належного виконання, а стягнення заборгованості за виконавчим листом, який знаходиться на примусовому виконанні, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одним і тим самим зобов'язанням.
 
Вважав, що суд першої інстанції при розгляді заяви Банку усунувся від встановлення обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку Банку перед ОСОБА_1 за наведеними депозитними договорами та не надав жодної оцінки, долученим Банком, первинним документам, обґрунтувавши свою відмову тим, що надані документи стосуються доказів, які були проаналізовані судом касаційної інстанції.
 
Враховуючи усі наявні в матеріалах справи докази та первинні бухгалтерські документи долучені до заяви, Банк вважав, за №SAMDN01000708244724 №SAMDN01000712888603 кошти повністю виплачено вкладнику з каси банку, а за договором №SAMDN01000724055013 кошти переведено на інші рахунки вкладника, виписка за якими була надана суду.
 
За вказаних обставин, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
 
Не погоджуючись з апеляційною скаргою Банку, правонаступник стягувача - ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
 
В обґрунтування відзиву зазначав, що надані Банком докази не містять обов`язкового реквізиту, а саме підпису ОСОБА_1 .
 
Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Тузова В. О. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених в ній. Крім того, пояснила суду, що оригінали касових ордерів з підписом ОСОБА_1 у Банка відсутні, оскільки вони залишилися у кримській філії Банку. 
 
Правонаступник стягувача - ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Крім того, пояснили, що виписка по рахунку не є належним доказом видачі грошових коштів позивачу. Єдиним належним доказом є ордени із підписами отримувача, а таких доказів Банк не надав. Заперечували факт отримання ОСОБА_1 коштів з каси Банку.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника                АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Тузової В. О., ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2021 року позов задоволено частково, розірвано укладені між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») договори банківського вкладу «Депозит VIP» №SAMDN01000708244724 від 05.11.2009, №SAMDN01000712888603 від 12.11.2010, №SAMDN01000724055013 від 01.03.2012; стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 суму вкладу по договору №SAMDN01000708244724 від 05.11.2009 в розмірі 85 000 доларів США та 111 589,86 доларів США процентів за вкладом, суму вкладу по договору № №SAMDN01000712888603 від 12.11.2010 в розмірі 93 000 доларів США та 65 440,15 доларів США процентів за вкладом, суму вкладу по договору № №SAMDN01000724055013 від 01.03.2012 в розмірі 102 000 доларів США та 63 469,15 доларів США процентів за вкладом, стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави судовий збір в сумі 10 520,00 грн, в решті позову - відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 14.09.2022 апеляційні скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року в частині розрахунку відсотків змінено стягнувши з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 відсотки за депозитним договором № SAMDN01000708244724 від 05 листопада 2009 року в розмірі 66 543,12 доларів США; відсотки за депозитним договором №SAMDN01000712888603 від 12 листопада 2010 року в розмірі 9 404,23 доларів США; відсотки за депозитним договором №SAMDN01000724055013 від 01 березня 2012 року в розмірі 18 493,17 доларів США. В іншій частині рішення залишено без змін.
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.07.2023 року касаційні скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року в незміненій частині та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року.
07.08.2023 року на виконання рішення суду Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №757/667/20-ц.
 
Ухвалю Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2023 замінено вибулого стягувача ОСОБА_1 на його правонаступника - ОСОБА_2 у виконавчому листі №757/667/20-ц.
 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, враховуючи наступне.
 
За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено у судовий спосіб захист прав боржника у разі якщо стягувач не визнає відсутність обов'язку боржника.
Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на те, що за №SAMDN01000708244724 №SAMDN01000712888603 кошти повністю виплачено вкладнику з каси банку, а за договором №SAMDN01000724055013 кошти переведено на інші рахунки вкладника, з подальшою виплатою з каси Банку, а тому відсутній обов`язок з виконання рішення суду у даній справі.
 
Разом з тим, предметом дослідження, під час перегляду цієї справи Верховним судом, також були обставини видачі коштів ОСОБА_1 через касу банку та переведення депозиту на інші рахунки, де у своїй постанові Верховний Суд надав правову оцінку тому, що виплата коштів позивачу за договорами №SAMDN01000708244724, №SAMDN0100712888603 та №SAMDN0100724055013 не підтверджена належним чином, оскільки з доданих банком до справи копій видаткових касових ордерів від 12 листопада 2010 року №А1112YC8XP на суму 93 000,00 доларів США, від 23 травня 2011 року №B0523T1U4X на суму 96 599,59 доларів США, та копій меморіальних ордерів №D0304VER74 на суму 106 170,88 дол. США, №D0304SH1T5 на суму 56 176,69 дол. США та N D0304SGX00 на суму 50 000,00 дол. США неможливо встановити кому належать депозитні рахунки та кому саме виплачено спірні депозити, тому вказані копії видаткових касових ордерів та меморіальний ордер не є належним доказом видачі депозитних коштів позивачу через касу банку.
 
Аналогічно Верховний Суд висловився і про перерахування грошових коштів за депозитним договором від 01 березня 2012 року №SAMDN01000724055013 на рахунок НОМЕР_5 (договір №SAMDN80000733511937), з договору банківського вкладу №SAMDN80000733511937 на рахунок № НОМЕР_1 (договір №SAMDN80000733533658) за рахунком № НОМЕР_2 (договір №SAMDN80000733533658) грошові кошти було перераховано на картковий рахунок № НОМЕР_3 (рахунок НОМЕР_4 , референс SAMDN03000071412084), а саме, що такі перерахування є необґрунтованими, оскільки ці відомості не підтверджують безпосередньої виплати банком клієнту депозитних коштів, або надання доступу на користування зазначеними коштами, що також підтверджується заявами ОСОБА_1 , у яких він зазначає, що позбавлений можливості розпоряджатись своїми коштами, які містяться на банківських рахунках.
 
Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Банку -  Тузова В. О. визнала, що оригінали касових та меморіальних ордерів з підписом ОСОБА_1 у Банка відсутні, оскільки вони залишилися у кримській філії Банку.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов мотивованого та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав на які посилається заявник.
Як вбачається з правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.
Так, як вбачається із матеріалів справи, виконавчий лист у справі                                 №757/667/20-ц було видано 07.08.2023 року, після набрання рішенням законної сили, що свідчить про відсутність процесуально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
А оскільки, наявними в матеріалах справи та наданими Банком доказами не доводять обставини виконання Банком своїх зобов`язань по видачі ОСОБА_1 в касі банку коштів за депозитами, то суд дійшов вірного висновку про відсутність також матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.
 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, 
                                                  П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 15 травня 2024 року.
 
Головуючий                                                                                        О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                       О. В. Желепа

                                                                                                       О. В. Немировська