ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2024 р. 	Справа № 520/30476/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю “НОВАСФЕРА” на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 року, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 08.01.24 року у справі № 520/30476/23
за позовом             товариства з обмеженою відповідальністю “НОВАСФЕРА”  
до             Харківської митниці                     
про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “НОВАСФЕРА”, звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці, в якому просив суд:
- визнати протиправними та скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000541/2 від 05.10.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000572 від 05.10.2023 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000453/2 від 13.10.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000596 від 13.10.2023 року;
- стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю “НОВАСФЕРА” витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 21786,27 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 30000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі № 520/30476/23 залишено без задоволення адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю “НОВАСФЕРА” до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови. 
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі № 520/30476/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА», а саме визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000541/2 від 05.10.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000572 від 05.10.2023 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000453/2 від 13.10.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000596 від 13.10.2023 року. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 54465,67 грн та витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 30000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції повно не з`ясовано, що подані позивачем документи не містили розбіжностей, які мали б вплив на правильність визначення митної вартості, та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; встановлено наявність у поданих позивачем документах розбіжностей при недоведеності таких обставин. Також вважає, що суд першої інстанції не з`ясував відсутність у відповідача законодавчо встановлених підстав для застосування іншого методу визначення митної вартості, ніж за ціною договору – основного методу; а також не з`ясовано джерела інформації, які використовувалися відповідачем при визначенні митної вартості товару за другорядним методом, обґрунтованість числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, а також можливість застосування другорядного методу визначення митної вартості товару.
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 26.05.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» (покупець) та NOVINO TRADING LIMITED (постачальник) укладено контракт № NTL20230526 (далі - Контракт).
11.07.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду № б/н до Контракту № NTL20230526, якою внесені зміни до статей 1, 6, 7 , 8.
08.08.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду № б/н до Контракту № NTL20230526, якою доповнено статтю 3.
Статтею 1 Контракту з урахуванням внесених змін Додатковою угодою від 11.07.2023 року №б/н визначено, що за цим договором постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари в асортименті (далі - товар).
Відповідно до ст. 2 Контракту загальна кількість і асортимент поставленого товару складається з партій товару, кількість яких визначається в інвойсі на кожну поставку.
Згідно з ст. 3 Контракту № NTL20230526 поставка товару за цим договором здійснюється в повній відповідності з Інкотермс-2010. Умови поставки визначаються і узгоджується Сторонами для кожної окремої партії товару і вказуються в інвойсі.
Статтею 4 Контракту ціна за одиницю товару узгоджується і встановлюється в інвойсі на кожну окрему партію товару до цього договору. Загальна сума договору визначається загальною кількістю поставленого товару за Договором. Валюта контракту і платежів – долар США.
У відповідності до абз. 2 ст. 5 сторони домовились, що оплата товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу – три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд покупця. Відповідно до статті 8 з урахуванням внесених змін Додатковою угодою від 11.07.2023 року № б/н визначено: Товар поставляється в експортній упаковці відповідно до кожного виду продукції і стандарту країни постачальника. Упаковка повинна відповідати стандартам або специфікаціям і забезпечувати за умови правильного поводження з вантажем збереження товару при транспортуванні з урахуванням перевалок. Вартість тари та/або упаковки включена у вартість товару.
09.07.2021 між приватним підприємством «НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ» (виконавець) (далі – Декларант) і ТОВ «НОВАСФЕРА» (замовник) укладено договір про надання послуг по декларуванню товарів № 09/07-21 (далі – Договір № 09/07-21).
Пунктом 1.1. Договору № 09/07-21 визначено, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (далі – товарів) замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у митницях України, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника, послуги.
На виконання умов Договору № 09/07-21, декларантом було подано до Харківської митниці:
- 04.10.2023 року - електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 23UA807200013401U6 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту;
- 12.10.2023 року - електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 23UA807200014000U1 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.
Відповідачем було відмовлено у митному оформленні вищезазначених митних декларацій, винесені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також рішення про коригування митної вартості товару.
Не погодившись з зазначеними рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган при прийнятті рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного. 
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі за текстом - МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
В силу приписів ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).
В свою чергу, відповідно до положень ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари..
Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У відповідності до ч.ч.1-3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Аналіз вищевказаних норм законодавства дозволяє дійти висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 Митного Кодексу України.
Колегія суддів встановила, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а саме: митні декларації № 23UA807200013401U6 від 04.10.2023 року, № 23UA807200014000U1 від 12.10.2023, контракт №NTL20230526 від 26.05.2023 року, а також Додаткову угоду № б/н від 11.07.2023 та Додаткову угоду № б/н від 08.08.2023 до Контракту, інвойси № NVTRL230731/1 від 31.07.2023, №NVTRL2300808/1 від 08.08.2023.
На підтвердження вартості товару позивачем до митної декларації № 23UA807200013401U6 від 04.10.2023 року було надано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 31.07.2023 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NVTRL230731/1 від 31.07.2023 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 3036 від 27.09.2023 року; декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322080NU66BS90 від 26.09.2023; декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NVTRL230731/1 від 31.07.2023 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTR20230626/1 від 26.06.2023 року (з перекладом); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-02/10/23/05 від 02.10.2023 року; розрахунок ціни (калькуляція) № NVTRL230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 11.07.2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL20230526 від 26.05.2023 року; договір про надання послуг митного брокера № 09/07-21 від 09.07.2021 року; видаткова накладна № NVTRL230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом); відвантажувальна специфікація № NVTRL230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом); комерційна пропозиція № NTL20230515 від 15.05.2023 року (з перекладом); лист № 09/28-1 від 28.09.2023 року з інформацією від ТОВ «НОВАСФЕРА», що страхування вантажу не здійснювалося; лист № 09/28-2 від 28.09.2023 року з інформацією від ТОВ «НОВАСФЕРА», що вантаж не підлягає ліцензуванню; лист № NVTRL230731/1/1 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); лист № NVTRL230731/1/2 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); лист № NVTRL230731/1/3 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); лист № NVTRL230731/1/4 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); лист № NVTRL230731/1/5 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); якісний опис № NVTRL230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом).
На підтвердження вартості товару позивачем до митної декларації № 23UA807200014000U1 від 12.10.2023 було надано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 08.08.2023 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NVTRL230808/1 від 08.08.2023 року; коносамент COSU6361842110 від 14.08.2023 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 5455 від 09.10.2023 року; декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322080NU66WPJ8 від 03.10.2023; декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NVTRL230808/1 від 08.08.2023 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTR20230626/2 від 26.06.2023 року (з перекладом); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-12/10/23/05 від 12.10.2023 року; 9. Розрахунок ціни (калькуляція) № NVTRL230808/1 від 08.08.2023 року (з перекладом); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 11.07.2023 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 08.08.2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL20230526 від 26.05.2023 року; договір про надання послуг митного брокера № 09/07-21 від 09.07.2021 року; видаткова накладна № NVTRL230808/1 від 08.08.2023 року (з перекладом); відвантажувальна специфікація № NVTRL230808/1 від 08.08.2023 року (з перекладом); комерційна пропозиція № NTL20230515 від 15.05.2023 року (з перекладом); лист № 10/02-1 від 02.10.2023 року з інформацією від ТОВ «НОВАСФЕРА», що страхування вантажу не здійснювалося; лист № 10/02-2 від 02.10.2023 року з інформацією від ТОВ «НОВАСФЕРА», що вантаж не підлягає ліцензуванню; лист № NVTRL230808/1/1 від 08.08.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); лист № NVTRL230808/1/2 від 08.08.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); лист № NVTRL230808/1/3 від 08.08.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); лист № NVTRL230808/1/4 від 08.08.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); лист № NVTRL230808/1/5 від 08.08.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); якісний опис № NVTRL230808/1 від 08.08.2023 року (з перекладом).
Витрати на транспортування включені у вартість товару, що підтверджується інвойсами № NVTRL230731/1 від 31.07.2023, № NVTRL230808/1 від 08.08.2023, в яких зазначено умову поставки CPT (продавець зобов`язаний оплатити витрати на транспортування товару), калькуляціями собівартості товару №NVTRL230731/1 від 31.07.2023, № NVTRL230808/1 від08.08.2023 (у які включено фрахт), листами постачальника № NVTRL230731/1/1 від 31.07.2023 та № NVTRL230808/1/1 від 08.08.2023, автотранспортні накладні (Road consignment note) № 3036 від 27.09.2023 та № 5455 від 09.10.2023, а також коносамент COSU6361842110 від 14.08.2023 року.
Колегія суддів вважає, що позивачем подано митному органу необхідні документи, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, і такі документи не містять розбіжностей, ознак підробки та навпаки містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни, проте, судом першої інстанції взагалі не досліджено достатність поданих позивачем документів, що вказує на неповноту з`ясування обставин, що мають значення у справі.
Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не досліджено відсутність у відповідача законодавчо встановлених підстав для витребування додаткових документів та не взято до уваги те, що позивачем одночасно з митними деклараціями було подано всі необхідні та наявні додаткові документи відповідно до переліку згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.
Колегія суддів встановила, що повідомленням № 426410 від 04.10.2023 року щодо митної декларації №23UA807200013401U6 від 04.10.2023 року митний орган запитував наступні додаткові документи: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації (Транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно ст. 254 МКУ); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП Держзовнішінформ або ДП Укрпромзовнішекспертиза) з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АСАУР «Інспектор2006» пропонується надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів.
Отримавши повідомлення митного органу, 04.10.2023 позивачем надіслано до митного органу ряд листів - відповідей, в яких позивач зазначив:
- у відповіді № 04/10/23-1 - щодо надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) - Пунктом 3 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такий додатковий документ, як рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), та лише у випадку наявності такого документа. У відношенні товару відвантаженого по інвойсу №NVTRL230731/1 від 31.07.2023 року посередницькі послуги не залучалися, що підтверджується вже наявним у відповідача листом постачальника № NVTRL230731/1/2 від 31.07.2023 року. Отже, комісійні, посередницькі послуги не залучалися, а тому відповідно до п. 3 ч.3 ст. 53 МК України надання ТОВ «НОВАСФЕРА» рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг не вимагається.
- у відповіді № 04/10/23-2 – щодо надання виписки з бухгалтерської документації (транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо) – Пунктом 4 ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такий додатковий документ, як виписку з бухгалтерської документації, та лише у випадку наявності такого документа. Статтею 5 Контракту № NTL20230526 від 26.05.2023 року встановлено, що сторони домовилися, що оплата товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд покупця. Рахунком-фактурою (інвойсом) № NVTRL230731/1 від 31.07.2023 року передоплату не визначено. Тобто, сторони домовилися, що покупець повинен здійснити платіж протягом трьох місяців з моменту поставки (митного оформлення) товару. На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена. Отже, рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, а тому відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 53 МК України надання ТОВ «НОВАСФЕРА» виписки з бухгалтерської документації не вимагається.
- у відповіді № 04/10/23-3 – щодо ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів - Пунктом 5 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такий додатковий документ, як ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, та лише у випадку наявності такого документа. Ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, не укладалися. Отже, ліцензійний та авторський договір покупця не укладалися, а тому відповідно до п. 5 ч. 3 ст.53 МК України надання ТОВ «НОВАСФЕРА» таких договорів не вимагається.
- у відповіді № 04/10/23-4 – щодо надання каталогів, специфікацій, загальних справжніх прейскурантів (прайс-листів) виробника товару – Пунктом 6 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такі додаткові документи, як каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, та лише у наявності такого документа. Вказано, що прайс-лист № NTR20230626/1 від 26.06.2023 року ТОВ «НОВАСФЕРА» подано разом із митною декларацією № 23UA807200013401U6 та вже знаходиться у Відповідача.
- у відповіді № 04/10/23-5 – щодо копії митної декларації країни відправлення з перекладом на вимогу ст. 254 МКУ – Пунктом 7 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такий додатковий документ, як копія митної декларації країни відправлення, та лише у випадку наявності такого документа. Вказано, що декларацію № MRN23PL322080NU66BS90 від 26.09.2023 року ТОВ «НОВАСФЕРА» подано разом із митною декларацією 23UA807200013401U6 та вже знаходиться у відповідача. 01.01.1988 року було прийнято Конвенцію про спрощення формальностей у торгівлі товарами, до якої і приєдналася також держава Україна. Ця Конвенція встановлює інструменти для спрощення формальностей у торгівлі товарами між європейським економічним співтовариством та країн ЄАВТ, зокрема, шляхом запровадження єдиного адміністративного документа (ЄАД), який необхідно використовувати для будь-якої процедури імпорту чи експорту, а також для процедури спільного транзиту, застосовного у торгівлі між Договірними сторонами незалежно від виду та походження товарів (ст. 1 Конвенції). Тобто, Конвенцією від 01.01.1988 року спрощено формальності у торгівлі товарами між країнами-учасницями Конвенції i третіми країнами шляхом укладення ЄАД за уніфікованою формою, переклад якої не вимагається.
- у відповіді № 04/10/23-6 – щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями - Пунктом 8 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такі додаткові документи, як висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, та лише у випадку наявності такого документа. Звіт про оцінку майна № Б-02/10/23/05 від 02.10.2023 року, підготовлений товарною біржою, ТОВ «НОВАСФЕРА» був поданий разом із митною декларацією №23UA807200013401U6 та вже знаходиться у відповідача.
- у відповіді № 04/10/23-7 – щодо надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів - Інформація про митне оформлення ідентичних або подібних товарів є відмінною від тих документів, що визначені частинами 2, 3, 4 ст. 53 МК України, а тому їх вимагання забороняється ч. 5 ст. 53 МК України.
- у відповіді № 04/10/23-8 – щодо митної вартості товару, оформленого у максимально найближчий час - ТОВ «НОВАСФЕРА» разом із митною декларацією № 23UA807200013401U6 вже подано Відповідачу усі необхідні та наявні документи, як України, так і додаткові документи за ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України, якими повністю підтверджено правильність визначення митної вартості товару декларантом. Спрацювання ризиків АСАУР та наявність в ЄАІС іншої цінової інформації про ідентичні або подібні товари не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Подані ТОВ «НОВАСФЕРА» документи є достатніми та такими, що у своїй сукупності підтверджують достовірність наданої інформації, а тому застосуванню підлягає перший метод визначення митної вартості товару.
- у відповіді № 04/10/23-9 – щодо “зменшення” фактурної вартості – Зазначено, що жодної зміни вартості товару за інвойсом № NVTRL230731/1 від 31.07.2023 не відбувалося.
Колегія суддів встановила, що повідомленням № 427839 від 12.10.2023 року щодо митної декларації №23UA807200014000U1 від 12.10.2023 року митним органом запитував наступні додаткові документи: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з проведенням верифікації експортної митної декларації враховуючи інформацію надану листом ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП Держзовнішінформ або ДП Укрпромзовнішекспертиза) з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АСУР в ПІК АСМО Інспектор пропонується надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів.
Отримавши повідомлення митного органу, 13.10.2023 позивачем надіслано до митного органу ряд листів - відповідей, в яких позивач зазначив:
- у відповіді № 13/10/23-1 – щодо рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) - Пунктом 3 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такий додатковий документ, як рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), та лише у випадку наявності такого документа. У відношенні товару відвантаженого по інвойсу № NVTRL230808/1 від 08.08.2023 року посередницькі послуги не залучалися, що підтверджується також вже наявним у відповідача листом постачальника № NVTRL230808/1/2 від 08.08.2023 року. Отже, комісійні, посередницькі послуги не залучалися, а тому відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 53 МК України надання ТОВ «НОВАСФЕРА» рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг не вимагається.
- у відповіді № 13/10/23-2 – щодо надання виписки з бухгалтерської документації – Пунктом 4 ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такий додатковий документ, як виписку з бухгалтерської документації, та лише у випадку наявності такого документа. Статтею 5 Контракту № NTL20230526 від 26.05.2023 року встановлено, що сторони домовилися, що оплата товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд покупця. Рахунком-фактурою (інвойсом) №NVTRL230808/1 від 08.08.2023 року передоплату не визначено. Тобто, сторони домовилися, що покупець повинен здійснити платіж протягом трьох місяців з моменту поставки (митного оформлення) товару. На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена. Отже, рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, а тому відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 53 МК України надання ТОВ «НОВАСФЕРА» виписки з бухгалтерської документації не вимагається.
- у відповіді № 13/10/23-3 – щодо ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів - Пунктом 5 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такий додатковий документ, як ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, та лише у випадку наявності такого документа. Ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, не укладалися. Отже, ліцензійний та авторський договір покупця не укладалися, а тому відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 53 МК України надання ТОВ «НОВАСФЕРА» таких договорів не вимагається.
- у відповіді № 13/10/23-4 – щодо надання каталогів, специфікацій, загальних справжніх прейскурантів (прайс-листів) виробника товару – Пунктом 6 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такі додаткові документи, як каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, та лише у випадку наявності такого документа. Позивачем вказано, що прайс-лист № NTR20230626/2 від 26.06.2023 ним подано разом з митною декларацією № 23UA807200014000U1 та вже знаходиться у відповідача.
- у відповіді № 13/10/23-5 – щодо копії митної декларації країни відправлення з відправлення з проведенням верифікації експортної митної декларації враховуючи інформацію надану листом ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп - Пунктом 7 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такий додатковий документ, як копія митної декларації країни відправлення (походження), та лише у випадку наявності такого документа. Вказано, що декларацію № MRN23PL322080NU66WPJ8 від 03.10.2023 року ТОВ «НОВАСФЕРА» подано разом із митною декларацією №23UA807200014000U1 та вже знаходиться у відповідача. Проведення верифікації експортної митної декларації не передбачено положенням чинного МК України або інших законів, а передбачене лише листом ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп. Однак, зазначений лист адресований начальникам регіональних митниць, не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, носить суто інформаційний характер та передбачений лише для митних органів, і не містить жодного правового обов`язку для ТОВ «НОВАСФЕРА». 01.01.1988 року було прийнято Конвенцію про спрощення формальностей у торгівлі товарами, до якої приєдналася також держава Україна. Ця Конвенція встановлює інструменти для спрощення формальностей у торгівлі товарами між Європейським економічним співтовариством та країн ЄАВТ, зокрема, шляхом запровадження єдиного адміністративного документа (ЄАД), який необхідно використовувати для будь-якої процедури імпорту чи експорту, а також для процедури спільного транзиту, застосовного у торгівлі між Договірними сторонами незалежно від виду та походження товарів (ст. 1 Конвенції). Тобто, Конвенцією від 01.01.1988 року спрощено формальності у торгівлі товарами між країнами-учасницями Конвенції і третіми країнами шляхом укладення ЄАД за уніфікованою формою, переклад якої не вимагається.
- у відповіді № 13/10/23-6 – щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями - Пунктом 8 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такі додаткові документи, як висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, та лише у випадку наявності такого документа. Звіт про оцінку майна № Б-12/10/23/05 від 12.10.2023, підготовлений товарною біржою, ТОВ «НОВАСФЕРА» був поданий разом із митною декларацією № 23UA807200014000U1 та вже знаходився у Відповідача.
- у відповіді № 13/10/23-7 – щодо надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів – Інформація про митне оформлення ідентичних або подібних товарів є відмінною від тих документів, що визначені частинами 2, 3, 4 ст. 53 МК України, а тому їх вимагання забороняється ч. 5 ст. 53 МК України.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі №200/6521/20-а, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У постанові від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18 Верховний суд також дійшов висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.
Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.
Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегія суддів зазначає, що перед прийняттям оскаржуваних рішень, після отримання електронних митних декларацій, поданих ТОВ "НОВАСФЕРА" до митного органу, управлінням митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД направлено декларанту ряд повідомлень щодо надання пояснень та додаткової інформації у зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів.
Листами ТОВ "НОВАСФЕРА", в яких викладено додаткові пояснення, повідомлено Харківську митницю, що підприємством були направлені до митного органу усі можливі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару по вказаним вище електронним митним деклараціям. Інші документи, які знаходяться у митного органу, надаватися не будуть.
Колегія суддів вважає, що надання позивачем додаткових документів повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.
Митним органом мають аналізуватись лише ті документи та відомості в них, що дійсно мають вплив на формування митної вартості товарів.
Правомірність такого підходу неодноразово оцінювалася судами, зокрема Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі №804/15600/15 зазначив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
З переліку витребуваних відповідачем документів неможливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути. Відтак, відповідач отримав від позивача вичерпну інформацію щодо додаткових документів, надання яких забезпечить митне оформлення товару за визначеною у декларації вартістю.
Зазначення відповідачем одночасно усіх можливих причин, що передбачені частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, не можна вважати належним обґрунтуванням коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 по справі №820/2014/17, в якій суд касаційної інстанції також вказав, що формальне виконання процедури консультацій, надлишкове узагальнення причини невизнання задекларованої позивачем митної вартості свідчать про відсутність практичної реалізації в діяльності відповідача принципу належного урядування і принципів адміністративної практики, рекомендованих Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 "Про захист особи відносно актів адміністративних органів".
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів зазначає, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Митним органом прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000541/2 від 05.10.2023 року, №UA807000/2023/000453/2 від 13.10.2023 року, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2023/000572 від 05.10.2023 року та №UA807200/2023/000596 від 13.10.2023 року.
Колегія суддів зазначає, що за змістом вказаних вище електронних митних декларацій № 23UA807200013401U6 від 04.10.2023, № 23UA807200014000U1 від 12.10.2023, які подавалися декларантом, розмитнення здійснювалося по аналогічному товару (трикотажне полотно, текстильний матеріал), по аналогічній країні виробництва, в рамках одного контракту № NTL20230526 від 26.05.2023.
Виходячи з положень ст. 53 МК України, для підтвердження митної вартості товару декларант надає необхідні та наявні у нього документи, передбачені ч. 2 цієї статті, і виключно у випадку наявності у поданих документах розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, надає документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МК України.
Законодавчо встановлено, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів та інше.
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, встановлених ч. 3 ст. 53 МК України.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.
Одночасно з цим, відповідач у повідомленнях щодо митних декларацій запитував у позивача документи, які вже було подано останнім до направлення цих повідомлень (тобто, на момент відправлення повідомлень у відповідача вже були всі необхідні документи, про що наглядно продемонстровано у фактичних обставинах відносно митних декларацій), або запитував документи, яких не існувало/не були наявними (тобто, вони не повинні надаватися відповідно до положень ч. 3 ст. 53 МК України), або вимагав документи, які не підпадають під ч.ч. 2, 3, 4 ст. 53 МК України (тобто, їх вимагання прямо заборонено ч. 5 ст. 53 МК України).
Окрім цього, у повідомленнях щодо митних декларацій відповідач запитував додаткові документи (які також вже було подано позивачем або їх не існувало/не були наявними), що підпадають під ч. 3 ст. 53 МК України та вимагають наявності законодавчо встановлених підстав для їх витребування, яких відповідач не мав. 
Тобто, позивач хоча й не був зобов`язаний подавати додаткові документи відповідачу, проте, одночасно з митними деклараціями надав розширений пакет документів (як основних, так і додаткових) для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів, але відповідач взагалі не взяв до уваги надані документи (про що в т.ч. свідчать повідомлення про необхідність подання декларантом документів, які вже були наявні у відповідача).
Отже, повнота поданих позивачем документів та відповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, свідчать про необґрунтованість сумнівів відповідача у достовірності поданих відомостей.
В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Виходячи з наведеного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.
Щодо посилань відповідача на ненадання декларантом на підтвердження митної вартості товарів експортної митної декларації країни відправлення, то необхідно зазначити, що сама по собі митна декларація країни відправлення носить виключно інформаційний характер. Митна декларація країни відправлення, в розумінні ч. 2 ст. 53 МК України, не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість її декларант може подати за наявності.
Отже, обов`язок щодо її надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу ч. 3 ст. 53 МК України виникає лише за умови наявності такого документа в декларанта. При цьому, ненадання митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої вартості товару, у випадку коли вартість повністю підтверджувалася поданими документами.
Крім того, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилається на ЕМД №23UA807200012665U0 від 21.09.2023 та на відповіді від 21.09.2023 року щодо ЕМД №23UA807200012665U0 від 21.09.2023. Проте, рішенні ЕМД №23UA807200012665U0 від 21.09.2023 та відповіді від 21.09.2023 до такої декларації не мають жодного відношення до справи № 520/30476/23. Позивачем до митного оформлення подавалися митна декларація №23UA807200013401U6 від 04.10.2023 (відповіді на повідомлення надано 04.10.2023 року) та митна декларація № 23UA807200014000U1 від 12.10.2023 року (відповіді на повідомлення надано 13.10.2023 року). Отже, судом першої інстанції досліджено та зроблено висновок про не надання та відмову у наданні додаткових документів відповідачу на підставі митної декларації і відповідей на повідомлення від митниці декларанту, які не містяться в матеріалах справи № 520/30476/23 та не стосуються спору в межах цієї справи. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000541/2 від 05.10.2023 року, №UA807000/2023/000453/2 від 13.10.2023 року необґрунтовані та підлягають скасуванню.
Щодо позовної вимоги про скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2023/000572 від 05.10.2023 року, №UA807200/2023/000596 від 13.10.2023 року, суд зазначає наступне.
Оскільки саме прийняття відповідачем оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованих Харківською митницею карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2023/000572 від 05.10.2023 року, №UA807200/2023/000596 від 13.10.2023 року.
Таким чином, об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 у справі №809/506/17 ). Отже, позовні вимоги у цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову та вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. 
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що через невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.  
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Колегія суддів зазначає, що оскільки за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 21786,27 грн., за подання апеляційної скарги - 32679,40 грн., а за результатом судового розгляду справи позовні вимоги задоволено, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 54465,67 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу ним надано: ордер серії АХ №1154956 від 26.10.2023, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1709, договір про надання правової допомоги б/н від 16.10.2023, додаткову угоду №1 від 16.10.2023; додаткову угоду №2 від 16.10.2023, платіжну інструкцію №713 від 24.10.2023.
Згідно наданих документів встановлено, що 16.10.2023 року між адвокатським бюром Бідної Оксани Іванівни (далі - бюро) та товариством з обмеженою відповідальністю “НОВАСФЕРА” (далі – клієнт) укладено договір про надання правової допомоги. Пунктом 1.1 договору передбачено, що бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу. Відповідно до п. 1.2 договору про надання правової допомоги від 16.10.2023 р. обсяг правової допомоги визначається у додаткових угодах до даного договору. Згідно з п. 3.1 договору розмір гонорарам, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами у додатковій угоді у фіксованому розмірі.    
У відповідності до додаткової угоди № 1 від 16.10.2023 за даним договором бюро приймає на себе зобов`язання про надання правової допомоги клієнту щодо визнання протиправними та скасування: рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000541/2 від 05.10.2023 року, картки відмови №UA807200/2023/000572 від 05.10.2023 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000453/2 від 13.10.2023 року, картки відмови №UA807200/2023/000596 від 13.10.2023 року.
Сторони в додатковій угоді № 2 від 16.10.2023 р. до договору про надання правової допомоги б/н від 16.10.2023 р. визначили розмір правової допомоги у фіксованому розмірі 30000 грн.
Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем у відзиві на позовну заяву було надано до суду першої інстанції заперечення щодо заявлених до відшкодування витрат позивача на надання професійної правничої допомоги, зокрема, на оплату послуг адвоката, згідно яких він вказав на їх необґрунтований, неспівмірний до розглядуваної справи розмір, зазначає, що представником позивача не надано розрахунку погодинної вартості послуг адвоката та детального опису робіт, тому просив відмовити у стягненні цих витрат.
У відповідності до ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Колегія суддів вважає, що відсутності детального опису робіт та розрахунку погодинної вартості послуг адвоката не впливає на розмір витрат на правничу допомогу в межах цієї справи, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи, також, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Також, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про зменшення витрат на правничу допомогу та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “НОВАСФЕРА” задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 по справі № 520/30476/23 скасувати.
Прийняти постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю “НОВАСФЕРА” до  Харківської митниці  про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови задовольнити
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000541/2 від 05.10.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000572 від 05.10.2023 року 
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000453/2 від 13.10.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000596 від 13.10.2023 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (ЄДРПОУ 44017626) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “НОВАСФЕРА” (ЄДРПОУ 44324382) витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 54465,67 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський