ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

17 червня 2024 року                        місто Чернівці справа №718/3955/23
провадження №22-ц/822/581/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н.К., 
Суддів: Литвинюк І.М., Половінкіної Н.Ю.
секретар Факас А.В.
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,
відповідач – ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Янчук Людмила Іллівна на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, головуючий в суді першої інстанції суддя Мінів О.І.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2023 року позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Посилалося на те, що відповідачка 09 листопада 2020 року приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору та відкриття банківського рахунку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank. com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. 
На підставі вказаної анкети-заяви відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. 
Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2023 року становить 31 303,34 грн. – заборгованість за кредитом; 18296,46 грн. – заборгованість по відсотках за користування кредитом.
Просило стягнути з відповідачки на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 09 листопада 2020 року в розмірі 49599,8 гривень. Також, представник позивача просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 09 листопада 2020 року у розмірі 49599 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 80 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», судовий збір в сумі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 18296,46 грн., ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Янчук Л.І. подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним, так як, прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального права.
Вказує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. 

Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банку», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. 
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані АТ «Акцент-Банку» Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Більш того, як зазначено в Паспорті споживчого кредитування інформація, яка в ньому зазначена зберігає чинність та є актуальною до 01 липня 2020 року. Отже, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній ст.13 цього Закону. Включення позивачем паспорту споживчого кредиту в Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Також слід звернути увагу на те, що Паспорт споживчого кредиту містить різну інформацію щодо типу кредитного продукту за якими вказані різні умови. Також зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. У третьому розділі Паспорту визначено максимальну суму ліміту на кредитній картці до 50 000 гривень до 100000 гривень, однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення відсотків за користування кредитними коштами.
Просила скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 18 296,46 грн та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
На апеляційну скаргу Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» спрямувало 08 червня 2024 року до апеляційного суду відзив, однак колегія суддів не приймає його та залишає без розгляду, виходячи з наступного.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 23 травня 2024 року встановлено строк для подачі відзиву десять днів з моменту отримання вказаної ухвали.
Копія ухвали про відкриття провадження від 23 травня 2024 року отримана Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» - 23 травня 2024 року (а.с.75, 77, 78, 80, 81).
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відзив Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на апеляційну скаргу направлено 08 червня 2024 року до Чернівецького апеляційного суду поштовими засобами зв`язку «Укрпошта», тобто поза межами встановленого строку, протягом якого може бути поданий відзив на апеляційну скаргу, без клопотання про продовження такого строку, а тому такий відзив залишається без розгляду.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Рішення суду оскаржується відповідачем лише в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі – 18 296,46 грн. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому не становить предмет даного апеляційного розгляду.

Позиція апеляційного суду
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Встановлено, що 09 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент -Банк» (а.с.7).
В подальшому, на підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Звертаючись з позовною заявою, позивач надав суду витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (а.с.19-26).
Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.
Відповідно до п. 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, У разі виникнення прострочених зобов`язань за Договором, Клієнт сплачує Банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної визначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі, замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в Тарифах, нараховуються від суми загальної Заборгованості з моменту виникнення Заборгованості під час дії Пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення Щомісячного мінімального платежу в повному обсязі. При цьому Сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов цього Договору та/або зміною процентної ставки за Договором, що здійснюється Банком в односторонньому порядку, і відповідно внесення змін до Договору не потребується.
Згідно з довідкою, доданою до позову, відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 строком дії до липня 2027 року (а.с.17).
З довідки за лімітами, виданої АТ «А-Банк» вбачається, що ОСОБА_1 встановлено суму кредитного ліміту в розмірі 10 000 грн. 25 травня 2021 року; 06 червня 2021 року ліміт збільшено до 11 000 грн; 06 червня 2021 року ліміт збільшено до 15 000 грн; 10 червня 2021 року ліміт збільшено до 20 000 грн; 12 червня 2021 року ліміт збільшено до 24 000 грн; 05 липня 2021 року ліміт збільшено 30 000 грн; 13 липня 2021 року ліміт збільшено до 34 000 грн; 01 лютого 2022 ліміт зменшено 32 400 грн., 26 лютого 2023 року ліміт зменшено 31303,34 грн., 23 травня 2023 ліміт збільшено 31400 грн. (а.с.18).
Випискою за договором по картковим рахункам відповідача у взаємозв`язку з іншими відомостями, наданими позивачем, підтверджується, що ОСОБА_1 , починаючи з 09 листопада 2020 року, активно користувалась банківською карткою, що видавалась їй, як платіжним засобом дебетно-кредитного типу у споживчих цілях шляхом поповнення мобільного, здійсненні покупок, погашення заборгованості, тощо (а.с.9-16).
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, у відповідача, станом на 31 жовтня 2023 року склалася заборгованість, що становить 31 303,34 гривень - заборгованість за кредитом; 18296,46 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом (а.с.5-6).
Позивач надав до позовної заяви паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом 09 листопада 2020 року (а.с.8).
У паспорті споживчого кредиту, який підписано ОСОБА_1 , викладена інформація стосовно процентної ставки в розмірі 3,9% в місяць (46,8 % річних) (п. 4).
У розділі 6 паспорта споживчого кредиту зазначено розмір процентної ставки (7,8 % у місяць), що застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, сторони погодили розмір відсотків, порядок їх сплати та підписали паспорт споживчого кредиту, а тому позов підлягає до задоволення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості за відсотками, виходячи з наступного.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до статей 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.
Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
У справі, що переглядається, суд встановив та не заперечується відповідачкою, що між сторонами склалися договірні відносини.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що АТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», що підтверджується п.1.1 Статуту АТ «А-Банк» (а.с.31-34).
09 липня 2012 року відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент -Банк».
В подальшому, на підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Звертаючись з позовною заявою, позивач надав суду витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (а.с.19-26).
Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.
Відповідно до п. 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, У разі виникнення прострочених зобов`язань за Договором, Клієнт сплачує Банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної визначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі, замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в Тарифах, нараховуються від суми загальної Заборгованості з моменту виникнення Заборгованості під час дії Пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення Щомісячного мінімального платежу в повному обсязі. При цьому Сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов цього Договору та/або зміною процентної ставки за Договором, що здійснюється Банком в односторонньому порядку, і відповідно внесення змін до Договору не потребується.
Згідно з довідкою, доданою до позову, відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 строком дії до липня 2027 року (а.с.17).
З довідки за лімітами, виданої АТ «А-Банк» вбачається, що ОСОБА_1 встановлено суму кредитного ліміту в розмірі 10 000 грн. 25 травня 2021 року; 06 червня 2021 року ліміт збільшено до 11 000 грн; 06 червня 2021 року ліміт збільшено до 15 000 грн; 10 червня 2021 року ліміт збільшено до 20 000 грн; 12 червня 2021 року ліміт збільшено до 24 000 грн; 05 липня 2021 року ліміт збільшено 30 000 грн; 13 липня 2021 року ліміт збільшено до 34 000 грн; 01 лютого 2022 ліміт зменшено 32 400 грн., 26 лютого 2023 року ліміт зменшено 31303,34 грн., 23 травня 2023 ліміт збільшено 31400 грн. (а.с.18).
Випискою за договором по картковим рахункам відповідача у взаємозв`язку з іншими відомостями, наданими позивачем, підтверджується, що ОСОБА_1 , починаючи з 09 листопада 2020 року, активно користувалась банківською карткою, що видавалась їй, як платіжним засобом дебетно-кредитного типу у споживчих цілях шляхом поповнення мобільного, здійсненні покупок, погашення заборгованості, тощо (а.с.9-16).
Зібрані докази вказують на те, що між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, у рамках якого банк надав відповідачці кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, у відповідача, станом на 31 жовтня 2023 року склалася заборгованість, що становить 31 303,34 гривень - заборгованість за кредитом (а.с.5-6).
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, апеляційним судом не переглядається.
Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками у розмірі 18296,46 грн. то колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки позивачем не надано належних доказів у підтвердження погодження з відповідачем розміру відсоткової ставки при укладенні договору, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 09 липня 2012 року (а.с.7) підписана працівником банку ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , що свідчить про укладення сторонами договору у письмовій формі. Ця анкета-заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів.
Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.8), який підписаний сторонами, визначає суми та ліміти кредиту, строк кредитування, процентну ставку, порядок нарахування та сплати процентів.
Однак те, що ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, як підстава для задоволення позову банку, є необґрунтованим, так як паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).
Аналогічна позиція викладена в потсанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі №754/644/21.
Суд першої інстанції помилково поклав в основу рішення наявність паспорту споживчого кредиту, підписаного після укладення кредитної угоди між сторонами.
Таким чином, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Довідка за картами (а.с.17) і довідка за лімітами (а.с.18) також не містять об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Апеляційний суд, в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує правовий висновок Великої палати Верховного Суду, зроблений у постанові по справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, згідно якого витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
При вирішенні позову суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення заборгованості за відсотками.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору 
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 382 ЦПК України,  апеляційний суд при винесенні постанови вирішує питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення;  розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача (частина перша, друга статті 141 ЦПК України).
З мотивувальної частини даної постанови вбачається, що апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, а тому судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги підлягає розподілу пропорційно задоволених вимог.
А саме, позовні вимоги задоволені на 63,1%, 2684 грн. (ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання позову до першої інстанції) х 63,1% = 1693,60 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, оскільки апеляційна скарга підлягає до задоволення, то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання апеляційної скарги в сумі 1188,09 грн. (а.с.69).
Частиною десятою статті 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже за результатом апеляційного перегляду справи в частині розподілу судових витрат в рахунок взаємозаліку (1693,60 – 1188,09) з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 505,51 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій. 

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, слід скасувати та в цій частині позову відмовити.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Янчук Людмила Іллівна – задовольнити.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2024 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» відмовити, змінивши загальний розмір суми стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з 49599, 80 грн. до 31 303 (тридцять однієї тисячі триста три) гривні 34 копійки.
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», судовий збір в сумі 505 (п`ятсот п`ять) гривень 51 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                           Н.К. Височанська
Судді: І.М. Литвинюк
Н.Ю. Половінкіна