Справа № 342/1535/23 
Провадження № 22-ц/4808/810/24 
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М. 
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого (суддя-доповідач)        Девляшевського В.А.,
       суддів:                                Баркова В.М., Луганської В.М.,
       секретаря                                Гудяк Х.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду, ухвалене 12 березня 2024 року суддею Федів Л.М. в м. Городенка Івано-Франківської області, у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У грудні 2023 року представник АТ «Таскомбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 04 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4365100814, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 88 409,48 грн на 48 місяців зі сплатою річних відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99% та 2,19% щомісячних процентів від суми кредиту. Кредитодавець умови договору виконав шляхом безготівкового перерахування коштів. 
17 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення права вимоги №171221, відповідно до умов якого до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги за укладеним з відповідачем кредитним договором.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором заборгованість по кредиту становила 121 012,63 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 73 298,89 грн, заборгованість за річними процентами 13 044,20 грн, заборгованість за щомісячними процентами в тому числі прострочена 34 669,54 грн. Зважаючи на вище викладене, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача нараховану заборгованість.

Рішенням Городенківського районного суду від 12 березня 2024 року позов АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 4365100814 від 04.12.2020 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором 4365100814 від 04.12.2020 у сумі 121012,63 грн, а також 2 684,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Вважає, що суд необгрутовано вважав, що між нею та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» дійсно 04.12.2020 було укладено кредитний договір №4365100814. Так, суд не врахував, що у наданій позивачем роздруківці договору у розділі 3 «Реквізити та підписи сторін» відсутній підпис з боку відповідача. Скаржниця вважає, що за відсутності належних та допустимих доказів укладення кредитного договору, позовні вимоги є безпідставними. На її думку, підписання паспорту споживчого кредиту не може свідчити про узгодження сторонами істотних умов договору, оскільки це не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Крім того вказаний паспорт не містить підпису відповідачки.
Вказує, що суд не звернув увагу, що, як доказ перерахування коштів, позивачем надано до суду копію виписки по рахунку, яка не є належним первинним документом, оформленим відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, у наданій позивачем роздруківці платіжної інструкції №1242442749 від 04.12.2020 відсутній підпис відповідальної за проведення фінансової операції особи, що свідчить про недійсність цього документа.
Крім того, звертає увагу, що у договорі факторингу від 17.12.2021 №171221 відсутня інформація, яка б свідчила про відступлення права вимоги саме до неї, зокрема її персональні дані, номер кредитного договору тощо. Додана позивачем форма реєстру прав вимоги містить 28 колонок, тоді як витяг з реєстру - 30 колонок, а отже не відповідає узгодженій формі. Зазначений витяг створено позивачем самостійно, як зацікавленою особою. Роздруківка реєстру прав вимоги виконана неякісно, є нечитабельною та не підлягає візуалізації взагалі, або ж в окремих частинах.
Скаржниця також посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання нею повідомлення-вимоги позивача про дострокове повернення кредиту. Натоімсть текст договору не містить умов щодо права кредитора вимагати у боржниці здійснення дострокового повернення кредиту. Передбачений кредитним договором строк повернення кредиту ще не настав та спливає лише 04.12.2024. Отже, на її думку, на момент укладення договору факторингу у ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» не було підстав для відступлення права вимоги дострокового виконання умов спірного кредитного договору.

Правом на подання відзиву позивач не скористався.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання повторно не з`явились з невідомих суду причин, хоча вони належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи. Так, ОСОБА_1 судові повістки про судові засідання, призначені на 06 та 20 червня 2024 року, надсилались рекомендованим листом з повідомлення про вручення на адресу, зазначену скаржницею в апеляційній скарзі. Крім того, повістки також доставлені на її "Viber", про що відповідальним працівником складені відповідні довідки.
Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.
З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
До таких висновків прийшов Верховний Суд в ухвалі від 17 листопада 2022 року у справі №560/5541/20
Відтак, враховуючи належне повідомлення названих осіб, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в зв`язку із неявкою учасників справи не вбачає.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду є законним та обгрунтованим.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яку належить стягнути.
Колегія суддів погоджується із таким висновком, враховуючи наступне.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 04.12.2020 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 4365100814, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 2.1 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», редакція від 04.05.2020, які розміщені на сайті товариства.
Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5100814 та Кредитного договору № 4365100814 позичальнику надано грошові кошти в розмірі 88 409,48 гривень на строк користування 48 місяців з річними процентами 11, 99 % від суми боргу за договором та щомісячними процентами 2,19 % від суми кредиту.
Відповідно до п. 1.4 договору, підписавши цей договір позичальник доручив кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів на відповідні рахунки:
69967,32 грн на погашення заборгованості по КДZ07.00115.006035685 від 03.12.2019 за рахунок кредитних коштів згідно КД №4365100814 від 04.12.2020 та заяви клієнта ОСОБА_1 ;
600,00 грн на страховий платіж;
16792,16 грн на оплату страхового платежу за договором страхування №4365100814-С від 04.12.2020;
250,00 грн на оплату за пакет послуги «Охоронець Кредит Маркет 12» за рахунок кредиту НОМЕР_1 від 04.12.2020 ОСОБА_1 , в т.ч. ПДВ 41,67 грн;
та 800,00 грн на оплату страхового платежу за договором страхування №4365100814-ЛО від 04.12.2020.
Вказані платежі на виконання вимог умов договору проведені кредитодавцем, що підтверджується платіжними інструкціями №1242442749 від 04.12.2020 та №1242442750 від 04.12.2020, витягом з реєстру оплачених страховок ТОВ «Майсейфеті», витягом з реєстру оплачених страховок ЗАТ «СК «ТАС» (а.с. 28-35).
Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №4365100814 від 04.12.2020 року, укладеному з позичальником ОСОБА_1 , та виписок по особовому рахунку, заборгованість ОСОБА_1 станом на 29.11.2023 становить 121012,63 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 73 298,89 грн, заборгованість по річним процентам 13044,20 грн, заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 34669,54 грн.
17 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги №171221, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №4365100814 від 04.12.2020, укладеним з позичальником ОСОБА_1 , перейшло до АТ «Таскомбанк». З дати відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перестало бути кредитором, а АТ «Таскомбанк» набуло статусу кредитора за зобов`язанням боржника, відповідно до умов кредитного договору, у порядку правонаступництва у зобов`язаннях (а.с. 15-26).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

З матеріалів справи вбачаться, що ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитний договір від 04 грудня 2020 року на суму 69 967,00 грн, яка була використана на погашення заборгованості по кредитному договорі КДZ07.00115.006035685 від 03 грудня 2019 року. 
В п. 2.1 Кредитного договору також зазначено, що позичальник ознайомився із умовами, які викладені у Кредитному договорі, Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04.05.2020 до укладення цього Договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір. Даний договір, а також паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 власноручним підписом. В договорі зазначені процентні ставки, строки дії, графік погашення та інші обов`язкові умови. 
Кредитні кошти за договором надавались ОСОБА_1 в безготівковій формі на визначені в договорі рахунки відповідачки, ПАТ «СК «ТАС» та ТОВ «Майсейфіті», що було погоджено сторонами. Вказані обставини відповідачкою не спростовано належними доказами.
АТ «Таскомбанк» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором, а саме договір відступлення первісним кредитором права вимоги від 17 грудня 2021 року та витяг з реєстрів боржників до договору.
З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про укладання та підписання ОСОБА_1 з ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» кредитного договору та невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення позичених в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед ТОВ «Таскомбанк» в сумі 121 012,63 грн.
В апеляційній скарзі проти розрахунку та розміру заборгованості відповідачка своїх розрахунків не навела.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У справі, що переглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності яких не спростована.
Відповідачка, зазначаючи в апеляційній скарзі, що вона не укладала договір позики, не надала жодних доказів на підтвердження цього, зокрема не зверталась до суду із позовом про визнання договору недійним або до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів перерахунку грошових коштів, спростовуються матеріалами справи, зокрема кредитним договором за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти та зобов`язалась їх повернути, а також платіжними інструкціями та витягами з реєстру оплачених страховок. 
Разом з тим, заперечуючи факт отримання грошових коштів, відповідачкою не надано виписки по її особовому рахунку карти, доступ до якої має вона, чи довідки про відсутність у неї відкритого банківського рахунку на момент здійснення перерахувань коштів.
Посилання апеляційної скарги на те, що строк повернення кредиту ще не настав і відповідно у нового кредитора відсутнє право на дострокове стягнення заборгованості, колегія відхиляє. 
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.
Так, АТ «Таскомбанк» надіслало ОСОБА_1 повідомлення-вимогу № 10450/70.2.1 від 04.05.2023 про те, що воно є правонаступником ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», про наявність у неї заборгованості по кредитному договору. Вказані обставини підтверджуються даними повідомлення вимоги № 10450/70.2.1 від 04.05.2023, даними опису вкладення у цінний лист на ім`я ОСОБА_1 , списку згрупованих відправлень Укрпошта Експрес «79000 04.05.2023_01» та фіскальним чеком від 05.05.2023.
Крім того, відповідно до п.5.8 Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», редакція від 04.05.2020, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяця, а за споживчим кредитом, забезпеченим порукою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Таке положення розглядається як право кредитодавця вимагати дострокове повернення кредиту в рамках ст.16 Закону України «Про споживче кредитування».
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам закону.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції залишено без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.
Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду від 12 березня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                В.А. Девляшевський
Судді:                                                                         В.М. Барков
                                                                               В.М. Луганська

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2024 року.