П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 947/13199/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Турецької І.О. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2024 року (суддя Гниличенко М.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 23.04.2024) про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання постанов про адміністративні правопорушення протиправними, скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

22.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Укртрансбезпеки, в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі від 21.12.2023 серії АА №00016236 та серії АА №00016237; закрити справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2024 позовну заяву повернуто позивачці на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України.
Судове рішення мотивовано тим, що заявлені позивачкою позовні вимоги не відповідають правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 КАС України, а саме між заявленими позовними вимогами відсутній нерозривний зв`язок, вони не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, а від вирішення однієї з позовних вимог не залежить вирішення іншої, тому сумісний розгляд вищенаведених позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню обставин та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки під час розгляду справи суд має надати оцінку обставинам притягнення до адміністративної відповідальності за різними обставинами, за різними виконавчими провадженнями, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних зі встановленням обставин по кожній постанові, на які посилається позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою позивачка подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На думку апелянтки, зміст частини першої статті 172 КАС України дає право позивачеві в одній позовній заяві об`єднати декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення та поданими доказами, основними позовними вимогами.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції спірне питання було розглянуто в порядку письмового провадження.

Апеляційним судом справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Приписами пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачу, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Відповідно до частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
За правилами частин четвертої та п`ятої статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Згідно з частиною шостою статті 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Згідно з частиною першою статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.
Зі змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог.
Пунктом 23 частини першої статті 4 КАС України закріплено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.
Таким чином, у випадку пред`явлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, що належать до розгляду в окремих самостійних провадженнях.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Як вбачається з матеріалів справи, повернення позовної заяви суд першої інстанції обґрунтував тим, що заявлені позивачем позовні вимоги не відповідають правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 КАС України (між заявленими позовними вимогами відсутній нерозривний зв`язок, вони не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, а від вирішення однієї з позовних вимог не залежить вирішення іншої, тому сумісний розгляд вищенаведених позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню обставин та суттєво ускладнить вирішення спору).
Разом з тим, в оскаржуваної ухвалі суду не зазначено, які саме підстави позову є різними, а також не проаналізовано, чи наявні в поданій позовній заяві основна та похідні позовні вимоги.
Як вбачається з позовної заяви, позивачка оскаржує постанови відповідача, якими на нею, як на відповідальну особу накладено адміністративне стягнення за перевищенням нормативно-вагових параметрів т/з.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України, не встановив об`єднання позивачкою позовних вимог, що належить розглядати в порядку різного судочинства або щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Висновки суду першої інстанції фактично зводяться до підстав для роз`єднання позовних вимог в окремі провадження відповідно до частини шостої статті 172 КАС України. У свою чергу, наявність підстав для застосування положень статті 172 КАС України унеможливлює повернення позовної заяви за пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки наведена норма містить відповідне виключення.
Тобто, суд першої інстанції помилково застосував до позовної заяви наслідки, передбачені вищезазначеною нормою, оскільки відповідно до частин 4 та 5 статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, та не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі №640/27758/20 та від 03 квітня 2024 року у справі №320/13495/23, і колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для відступу від неї.
Резюмуючи все викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку щодо порушення позивачкою правил об`єднання позовних вимог та про наявність підстав для застосування пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відтак, апеляційна скарга позивачки підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2024 року про повернення позовної заяви – скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач                                                  В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                          І.О.Турецька

Суддя                                                                                          Ю.В.Осіпов