ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/5532/21  Номер провадження 33/814/78/24	Головуючий у 1-й інстанції Шарко О.П.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М. з секретарем судового засідання ОСОБА_1 , за участі адвоката Мельніка Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_2 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень. 
За постановою судді, ОСОБА_2 12 серпня 2021року, приблизно о 09 год. 40 хв., керував автомобілем «ГАЗ 33021», державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі будинку 240В по Салтівському Шосе у м.Харкові, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, відмовився в присутності двох свідків.
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про безпідставне зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та повідомлення про надходження невідомої заяви про вживання ним наркотичних засобів.
Зауважує про нечітке формулювання суті правопорушення викладеного у протоколі, оскільки не вказано який саме огляд повинна пройти особа на вимогу поліцейського та у який спосіб. А тому твердження про однозначну відмову ОСОБА_2 від проходження запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.
Поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння у зв`язку з чим він, на переконання апелянта, вважається недійсним, а протокол – недопустимим доказом його вини.
У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги працівника поліції пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
Водія не відсторонювали від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.
Вказує, що посилання у протоколі на порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР не ґрунтується на законі, оскільки наведений пункт передбачає відмову проходження огляду на стан сп`яніння працівника міліції, у той час, як сам протокол складав поліцейський.
Показання свідків в частині ознак сп`яніння не узгоджуються з протоколом, що, на переконання апелянта, ставить під сумнів достовірність наданих суду матеріалів.
Судом не проведено допит вказаних у протоколі свідків у судовому засіданні.
Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на отримання повного тексту судового рішення 17 грудня 2021 року.
Суд приходить до висновку, що клопотання апелянта підлягає задоволенню, та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.
ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, клопотань, заяв про відкладення не надходили, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката Р.Мельніка в підтримку поданої апеляційної скарги, який не заперечував щодо проведення апеляційного розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України в редакції Постанови КМ № 161 від 22.03.2017, які набрали чинності 05.04.2017, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Твердження апелянта про посилання у протоколі на порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР не ґрунтується на законі, оскільки наведений пункт передбачає відмову проходження огляду на стан сп`яніння працівника міліції, у той час, як сам протокол складав поліцейський, є надуманими та не відповідають чинним положенням ПДР України на час вчинення адміністративного правопорушення.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №148433 від 12 серпня 2021, направлення на огляд водія ТЗ до закладу охорони здоров`я, де вказано, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 12 серпня 2021, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 в їх присутності від проходження запропонованого огляду у закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння. 
З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що працівник поліції пропонував пройти ОСОБА_2 огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від якого останній в присутності двох свідків відмовився. 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи доказів якими зафіксовано рух транспортного засобу ГАЗ 33021 д.н.з НОМЕР_1 , його зупинку апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки із відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 не наголошував поліцейським на тому, що не він перебував за кермом автомобіля та не заперечував факту керування транспортним засобом, жодних заперечень щодо керування зазначеним транспортним засобом не висловлював і в ході ознайомлення з складеним протоколом. Сам протокол складений працівниками поліції та підписаний ОСОБА_2 без жодних зауважень.
Така версія ОСОБА_2 виникла лише на стадії судового розгляду у суді першої інстанції. 
Крім того, наявним у матеріалах справи відеозаписом зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 . 
Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_2 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу, а саме безпідставності зупинки транспортного засобу, є необґрунтованими.
При перевірці матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.
Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Апеляційний суд не приймає до уваги посилання щодо невинуватості ОСОБА_2 , оскільки відмова на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння, і пояснення щодо відсутності ознак наркотичного сп`яніння та не бажання проходити огляд на стан сп`яніння не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_2 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_2 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.
Також є необґрунтованими твердження викладені в апеляційній скарзі в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, так як із матеріалів справи вбачається, що в цьому процесуальному документі зазначені всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема відомості про особу, яка притягається до відповідальності, дата і місце його складання, місце, час вчинення і суть правопорушення (об`єктивна сторона) конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП тощо.
Сам протокол складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості. Будь яких істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.
Доводи викладені в апеляційній скарзі з приводу відсутності у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, спростовуються матеріалами справи, зокрема наявним письмовим направленням (а.с.4). 
Крім того, відеозапис, долучений до матеріалів справи, містить відомості про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом. Тому такі посилання апелянта є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не здійснено допит свідків є безпідставними, оскільки жодних обов`язкових вимог про виклик та допит свідків чи інших осіб по справі у суді положення КУпАП не передбачають. Виклик свідків є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи. Окрім того, ОСОБА_2 визнаний винуватим саме в тому, що останній відмовився від проходження запропонованого огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння. В свою чергу за змістом пояснень свідків останні підтверджували факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.
Та обставина, що наявні в адміністративних матеріалах пояснення свідків не мають посилання на виявлені працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння не мають правового значення при оформленні матеріалу про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, адже свідки були запрошені для фіксування лише факту такої відмови.
Не ґрунтуються на законі також і доводи сторони захисту щодо закриття провадження за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на момент апеляційного розгляду.
Так, ст.38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. 
Суддею місцевого суду було дотримано вказаного строку і постанову прийнято до закінчення вказаного строку.
Апеляційне оскарження судового рішення та не набрання ним законної сили, не слугує підставою для закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до статті 33 КУпАП суддя при накладенні стягнення враховував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко