ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 травня 2024 року 	м.Суми	

Справа №588/1443/22 
Номер провадження 22-ц/816/542/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Борикою Олександром Олександровичем, 
на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 жовтня 2023 року у складі судді Щербаченко М.В., ухваленого в м. Тростянець Сумської області, повний текст кого складено 07 листопада 2023 року, 
в цивільній справі за позовом Державного агентства меліорації та рибного господарства України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної незаконним добуванням водних біоресурсів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Державне агентство меліорації та рибного господарства України звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 лютого 2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення №002543/107 відносно ОСОБА_1 щодо незаконного вилову риби сіткою на ставку біля с. Жигайлівка. Вказаним незаконним виловом риби відповідачем завдано шкоду рибному господарству України у розмірі 33218 грн, який обчислено відповідно до чинних на момент вчинення адміністративного правопорушення Такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року №1209. 07 червня 2022 року Гадяцьким районним судом Полтавської області у справі №526/793/22 ухвалено постанову, якою провадження у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 85 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
У порядку вжиття заходів досудового врегулювання спору 14 листопада 2022 року позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою погасити протягом місяця заборгованість у добровільному порядку. На момент подання позову заподіяну шкоду відповідач в добровільному порядку не відшкодував, відповіді на претензію не надав.
Посилаючись на указані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 33218 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, відображеним у постанові Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 червня 2022 року по справі №526/793/22.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30 жовтня 2023 року позов Державного агентства меліорації та рибного господарства України до  ОСОБА_1  про відшкодування майнової шкоди – задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 33218 грн, заподіяну незаконним добуванням водних біоресурсів, на користь держави на рахунок UA 668999980333199331000018486 ГУК Сум.обл./Боромлянська СТГ/24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37970404 Казначейство України (ЕАП).
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Борика О.О., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що він мав конфлікт з працівниками рибоохорони. Він дійсно здійснював того дня лов риби на ставку біля села Жигайлівка на маленьку сітку для власного вжитку. Ним було впіймано двох карасів і одного линка, загальною вагою 0,5 кг, що і було ним зазначено під час складання матеріалів. 
Зазначає, що позов про стягнення майнової шкоди, заявлено передчасно, адже його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не була встановлена. Адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності розглянута Гадяцьким районним судом з порушенням правил територіальної підсудності. Звертає увагу на те, що провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито за спливом строків. 
Ставить під сумнів, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення інформацію щодо кількості риби, адже беручи до уваги, що вказана загальна вага 21 рибини 500 гр, тобто вага 1 рибини становить 23,8 гр, це вага малька якого в сітку взагалі неможливо вловити.
Вказує на те, що позов був поданий неналежним позивачем, оскільки не обґрунтовано, що водойма знаходилася у постійному користуванні чи в оренді. Вважає, що позов міг бути заявлений Сумським рибоохоронним патрулем. 
Посилається на те, що наданих позивачем матеріалах не зазначено, за яким критерієм визначався вид риби, що саме це сріблястий карась, а не звичайний, експертизи для визначення конкретного виду риби не було проведено. Стверджує, що він підписав документи стосовно 2 карасів і 1 линка.
Усупереч чинному законодавству, вилучені у нього біоресурси не були передані уповноваженій на те особі. Розрахунок заборгованості проведено за його відсутності. 
Крім того, вказує на те, що досліджений судом відеозапис було надано позивачем з порушення визначених ст. 83 ЦПК України строки. Також не було надані оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення та додатків до нього, хоча з таким клопотанням зверталася сторона відповідача. 
Державне агентство меліорації та рибного господарства України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, вказує на те, що жодних конфлікту між працівником рибоохорони та відповідачем не було, а також не вчинялося протиправних дій з боку співробітників щодо відповідача. Звертає увагу на те, що сам відповідач, при складані протоколу про адміністративне правопорушення, визнав як факт вилову риби, так і кількість. Копії з матеріалів справи по притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності були надані Гадяцьким районним судом Полтавської області. Просить рішення суду залишити без змін, а доводи апеляційної скарги залишити без задоволення. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 22 лютого 2022 року відносно ОСОБА_1 провідним державним інспектором відділу охорони Сумського рибоохоронного патруля Марченком Юрієм Івановичем складено протокол про адміністративне правопорушення № 002513/107 за ч. 4 ст. 85 КУпАП (а.с.5-7). 
За змістом протоколу, ОСОБА_1 , близько 13 год. 00 хв. 22 лютого 2022 року на ставку «Заросший», що біля с. Жигайлівка Охтирського району Сумської області Боромлянської СТГ, ловив рибу забороненим знаряддям, виготовленим із промислового сіткоснастевого матеріалу – сіткою з ліски. Упіймав 20 карасів сріблястих та 1 лина загальною вагою 0,5 кг, заподіявши збитки рибному господарству України на суму 33218 грн, порушивши пункт 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, тобто здійснив грубе порушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 85 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначено власноручні пояснення, що він на ставку в с. Жигалівка ловив рибу однією сіткою з ліски, упіймав 20 карасів та 1 линка, загальною вагою 0,5 кг. 
Державним інспектором відділу охорони Сумського рибоохоронного патруля ОСОБА_2 складено опис-оцінка знарядь лову, вилучених у відповідача - сітка з ліски довжиною 30 метрів, висота 150 см, розмір клітки 30х30 мм та опис лову (добування), вилучених у правопорушника ОСОБА_1 (а.с. 111, 113)
Відповідно до приймального акту № 10/22 від 22 лютого 2022 року указана сітка, яка була вилучена у ОСОБА_1 була прийнята на зберігання на склад Сумського рибохоронного патруля ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 112).
22 лютого 2022 року ОСОБА_1 складена розписка в тому, що він прийняв на зберігання від провідного деревного інспектора відділу охорони в/б «Рибоохоронний патруль» ОСОБА_2 , згідно протоколу №002543 та опису об`єктів лову, а саме рибу свіжу карась сріблястий 20 шт та 1 лин, загальною вагою 0,5 кг (а.с. 114). 
22 лютого 2022 року провідним державним інспектором відділу охорони в/д «Рибоохоронного патруля» ОСОБА_2 проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, за яким шкода від незаконного добування 20 карасів сріблястих незалежно від розміру та ваги 31620 грн (1581 грн х 20 шт), а від незаконного добування лина - 1598 грн (1598 грн х 1 шт) (а.с. 115). 
14 листопада 2022 року відповідачу засобом поштового зв`язку направлено претензію з пропозицією добровільно відшкодувати шкоду в загальній сумі 33218 грн. (а.с. 9а,10).
Постановою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 червня 2022 року, яка постановою Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року залишена без змін, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 85 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.9, 156-162).
Відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 та залишаючи без змін постанову Гадяцького районного суду Полтавської області, Полтавський апеляційний суд виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, проте на час розгляду справи в суді, сплив строк притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення  ОСОБА_1  вилову рибу забороненим знаряддям, виготовленим із промислового сіткоснастевого матеріалу – сіткою з ліски, встановлено дослідженими у справі доказами. Розмір шкоди, що розрахований позивачем, відповідає вимогам постанови КМУ від 21 листопада 2011 року №1209. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
За змістом ст. 40, ч.ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, щодо раціонального і економного їх використання, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, виснаженню природних ресурсів та негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України.
Частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.
Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
У Законі України «Про тваринний світ» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що:
об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є:  дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі (абзац другий частини першої статті 3);
громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу (абзац п`ятий частини другої статті 10);
відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища (абзац четвертий частини другої статті 63).
Пунктом 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року N 19, забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.
Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, що здійснена районним судом, вказують на наявність підстав для задоволення позову, а саме: стягнення з ОСОБА_1 відшкодування за завдану шкоду навколишньому природному середовищу на користь держави.
Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена преюдиційною постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 червня 2022 року у справі №526/793/22, яка постановою Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року залишена без змін (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). 
Доводи апеляційної про те, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута Гадяцьким районним судом Полтавської області з порушенням правил територіальної підступності є безпідставними, адже територіальну підсудність судових справ Тростянецького районного суду Сумської області була відновлена з 26 травня 2022 року, тобто після надходження справи до Гадяцького районного суду Полтавської області та її розгляду судом. 
Судом першої інстанції надана належна оцінка розрахунку завданої відповідачем майнової шкоди, проведеному відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», правильність якого не спростована відповідачем та оцінена судом першої інстанції.
Заперечення відповідача з приводу кількості виловленої ним риби (2 карасі і 1 линок, а не 20 сріблястих карасів і 1 лин) колегія суддів вважає непереконливим, адже ОСОБА_1 власноручно в поясненнях, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що кількість виловленої риби. Крім того, ОСОБА_1 складено розписку про те, що він отримав на зберігання від провідного державного інспектора рибу свіжу, а саме карась сріблястий 20 шт та 1 лин, загальною вагою 0,5 кг. 
Щодо доводів заявника апеляційної скарги про відсутність у позивача повноважень на звернення до суду з позовом, колегія суддів звертає увагу на те, що позов подано Державним агентством меліорації та рибного господарства України в особі Управління Державного агентством меліорації та рибного господарства у Сумській області. 
Відповідно до Положення про Управління Державного агентством меліорації та рибного господарства у Сумській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року №229, з урахуванням змін та доповнень, внесених наказом Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 20 липня 2021 року №305 Управління Державного агентства рибного господарство у Сумській області є територіальним органом Державного агентства меліорації та рибного господарства України, що діє, як відокремлений структурний підрозділ, до повноважень якого входить в тому числі подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. 
Копії матеріалів адміністративної справи були надані на запит суду Гадяцьким районним судом Полтавської області, а тому суд першої інстанції обґрунтовано врахував їх при ухваленні оскарженого рішення. 
Враховуючи те, що судом першої інстанції було встановлено протиправність дій відповідача, якими завдано шкоду, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування такої шкоди шляхом компенсації вартості виловленої незаконним шляхом риби, вартість якої розраховано у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів № 1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.        
Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду до ухвалення судового рішення в цій справі. 
Враховуючи те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги апеляційним судом було відмолено, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3721 грн 50 коп. за апеляційний перегляд рішення суду. 
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
                                               п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Борикою Олександром Олександровичем, залишити без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 жовтня 2023 року залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 3721 гривню 50 копійок за апеляційне оскарження рішення суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова