Справа № 127/2-1997/10
Провадження № 22-ц/801/846/2024
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року	Справа № 127/2-1997/10	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В., 
з участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

заявник – ОСОБА_1 ,
зацікавлені особи: державний виконавець першого відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Геворгян А. А., Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниці Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Венгрин О. О., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Геворгян А.А., заінтересована особа — стягувач Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (тепер Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання протиправними дії державного виконавця, скасування постанови про арешт коштів від 17.11.2022 р., зобов`язання державного виконавця скасувати арешт грошових коштів , - 

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Геворгян А.А., заінтересована особа — стягувач Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (тепер Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання протиправними дії державного виконавця, скасування постанови про арешт коштів від 17.11.2022 р. у виконавчому провадженні №59568987.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2024 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 у поновленні строку оскарження дій та постанови державного виконавця відмовлено, а скаргу залишено без розгляду.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що висновок суду про те, що він пропустив 10-ти денний строк подання скарги на бездіяльність та дії державного виконавця є помилковим, оскільки такий строк обчислюється з дня коли особа дізналась про порушення свого права. Суд не надав оцінки листу державного виконавця від 09 лютого 2024 року, яким йому відмовлено у розблокуванні банківського рахунку, і саме з цього часу розпочинається строк подачі скарги до суду. Крім цього, суд першої інстанції не витребував матеріали виконавчого провадження №59568987, не з`ясував чи вручалась йому постанова про арешт рахунків, не дослідив усіх обставин справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову в поновлені строку звернення до суду та залишення його скарги без розгляду. 
Перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів і вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає. 
Так, залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, скаржник не надав суду доказів тих обставин, що перешкоджали йому вчасно дізнатись про винесені постанови державного виконавця та оскаржити його дії та бездіяльність. 
Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Положеннями ст. 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 449 ЦПК.
Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.
Так, ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. 
У скарзі ОСОБА_1 вказував, що 09 лютого 2024 року отримав відповідь Першого ВДВС у м. Вінниці на своє звернення, у якому йому відмовлено у розблокуванні банківського рахунку у виконавчому провадженні №59568987. 
У даній справі апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 у скарзі на дії та бездіяльність ДВС просив суд поновити йому строк для подачі скарги на бездіяльність державного виконавця у ВП №59568987, однак суд першої уваги на номер виконавчого провадження уваги не звернув та помилково вважав, що скаржник повторно ставить ті ж вимоги, що і у скарзі, вирішеній ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 р. Однак, вказаною ухвалою вирішувались вимоги його скарги на дії державного виконавця у іншому виконавчому провадженні, а саме № 59568871.
Відомості про дати надсилання постанов державного виконавця та вручення їх стягувачу у ВП №59568987, у цій справі відсутні. 
Отже, залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції належним чином не зясував обставини, що мають значення для вирішення справи, не встановив виконання державним виконавецем обов`язку надсилання постанови сторонам виконавчого провадження у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», не витребував матеріали виконавчого провадження, що призвело до прийняття помилкового рішення у справі. 
Верховний суд у постанові від 01 березня 2023 року по справі 761/33869/14-ц дійшов висновку, що виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду є передчасним, а тому ухвалу слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий                                                                   С. Г. Копаничук 
судді:                                                                           С. К. Медвецький
                                                                                В. В. Оніщук