ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 2/2218/1283/2012
провадження № 61-14605св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,
 
учасники справи:
заявник (боржник) -  ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року в складі судді Стефанишина С. Л. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року в складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,
 
Історія справи
Короткий зміст скарги
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії державного виконавця, визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, зобов`язання державного виконавця вчинити дії.
Скарга мотивована тим, що згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження їй стало відомо, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Другий ВДВС у м. Хмельницькому) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі - ТОВ «Брайт Інвестмент»).
ОСОБА_1 не отримувала жодних листів від органів державної виконавчої служби, тому її представник звернувся із запитом до Другого ВДВС у м. Хмельницькому. Надалі заявник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження та копію виконавчого листа від 29 березня 2012 року № 2-1283/12. Оскільки на копії виконавчого листа було ще декілька відміток, про його попереднє пред`явлення до виконання, представник заявника направив додаткові запити.
У відповіді Другого ВДВС у м. Хмельницькомувід 24 травня 2023 року зазначено, що у їхньому відділі відомості про інші виконавчі провадження відсутні, оскільки вони перебували на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Перший ВДВС у м. Хмельницькому).
13 червня 2023 року представник боржника отримав від Першого ВДВС у м. Хмельницькому інформацію про наявність інших виконавчих проваджень, а саме:
№ НОМЕР_2, виконавчий лист від 29 березня 2012 року № 2-1283/12 (про стягнення 75 658,18 грн) пред`явлено стягувачем (ПАТ КБ «Надра») 24 квітня 2012 року, повернено стягувачу - 03 грудня 2012 року;
№ НОМЕР_3, виконавчий лист від 29 березня 2012 року № 2-1283/12 (про стягнення 74 909,18 грн) повторно пред`явлено стягувачем (ПАТ КБ «Надра») 05 травня 2014 року, повернено стягувачу - 13 грудня 2014 року;
№ НОМЕР_4, виконавчий лист від 29 березня 2012 року № 2-1283/12 (про стягнення 75 658,18 грн) було ще раз пред`явлено стягувачем (ПАТ КБ «Надра») 19 травня 2015 року, повернуто стягувачу - 21 вересня 2016 року.
28 листопада 2022 року правонаступник ПАТ КБ «Надра» - ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулось до Другого ВДВС у м. Хмельницькомуз заявою про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» звертався до Першого ВДВС у м. Хмельницькому, проте постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 грудня 2022 року винесено державним виконавцем Другого ВДВС у м. Хмельницькому Рудчук Л. П.
На переконання скаржника, дії державного виконавця Другого ВДВС у м. Хмельницькому Рудчук Л. П. є неправомірними, а винесена державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження від 07 грудня 2022 року № НОМЕР_1 - незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Крім того, ОСОБА_1 вважала дії державних виконавців Першого ВДВС у м.  Хмельницькому щодо прийняття виконавчого листа від 29 березня 2012 року № 2-1283/12 до виконання неправомірними.
Відповідно до змісту виконавчого листа від 29 березня 2012 року визначено строк його пред`явлення до виконання, а саме до 29 березня 2013 року. Цей виконавчий лист пред`явлено стягувачем до виконання 24 квітня 2012 року, а повернено - 03  грудня 2012 року. Згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній до 05 січня 2017 року) якщо виконавчий лист було повернено стягувачу 03 грудня 2012 року, то строк повторного пред`явлення до виконання закінчувався 03 грудня 2013 року.
Отже, отримавши заяву про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист, який пред`явлено до виконання 05 травня 2014 року державний виконавець Першого ВДВС м. Хмельницький Чайковський О. В. зобов`язаний був перевірити дотримання стягувачем строку пред`явлення його до виконання та, виявивши пропущення строку, відмовити у відкритті виконавчого провадження.
Аналогічно і надалі державний виконавець Першого ВДВС у м. Хмельницькому Чайковський О. В. зобов`язаний був повторно перевірити дотримання стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання під час наступного, 19 травня 2015 року, звернення стягувача із заявою про примусове виконання виконавчого листа. Тому державний виконавець Першого відділу ДВС у м.  Хмельницькому Чайковський О. В. зобов`язаний був вдруге відмовити у  відкритті виконавчого провадження, а прийняття до виконання вказаного виконавчого листа вдруге є незаконним.
Заявник наголошувала, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 07 грудня 2022 року № НОМЕР_1 також є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки державними виконавцями у попередніх виконавчих провадженнях за одним і тим самим виконавчим листом було незаконно прийнято до виконання виконавчий лист із пропуском строку для його пред`явлення. Переривання строку не відбулось, оскільки пропущення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання мало місце ще під час другого його пред`явлення до виконання.
Крім того, пред`явивши виконавчий лист 28 листопада 2022 року, правонаступник стягувача ПАТ КБ «Надра» - ТОВ «Брайт Інвестмент» також пропустив строк для пред`явлення до виконання. Тому, якщо навіть ураховувати норми Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній з 05 січня 2017 року, трирічний строк пред`явлення виконавчих листів до виконання закінчувався 21 вересня 2019 року.
Отже, державні виконавці Першого і Другого ВДВС у м. Хмельницькому діяли всупереч норм Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для визнання неправомірними їх дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, зобов`язання повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.
ОСОБА_1 просила:
визнати неправомірними дії державного виконавця Першого ВДВС у м. Хмельницькому Чайковського О. В. щодо прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 2-1283/12, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 29 березня 2012 року, та відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3;
визнати неправомірними дії державного виконавця Першого ВДВС у м. Хмельницькому Чайковського О. В. щодо прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 2-1283/12, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 29 березня 2012 року, та відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4;
визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 грудня 2022 року № НОМЕР_1, винесену державним виконавцем Другого ВДВС у м. Хмельницькому Рудчук Л. П.;
зобов`язати державного виконавця Другого ВДВС у м. Хмельницькому Рудчук Л. П. повернути виконавчий лист № 2-1283/12, виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 29 березня 2012 року, стягувачу без прийняття до виконання.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що боржнику ОСОБА_1 було відомо про існування відкритих виконавчих проваджень щодо неї. Це підтверджується листом Першого ВДВС у м. Хмельницькому від 15 червня 2023 року № 50495/25.23.35, власноруч написаною заявою ОСОБА_1 від 30 червня 2021 року, листом Першого ВДВС у м. Хмельницькому від 14 липня 2021 року №  52694/20.19-27.
Суд зробив висновок, що дії державного виконавця Першого ВДВС м.  Хмельницький Чайковського О. В. щодо прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 2-1283/12, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 29 березня 2012 року, відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 та дії державного виконавця Другого ВДВС у м. Хмельницькому Рудчук Л. П. щодо відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 є правомірними, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 07 грудня 2022 року обґрунтованою.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Апеляційний суд виходив з того, що у скарзі, яка подана 23 червня 2023 року, ОСОБА_1 стверджувала про те, що їй стало відомо про порушення її прав 13 червня 2023 року після отримання її представником листа Першого ВДВС в м. Хмельницькому від 06 червня 2023 року, згідно з яким у провадженні органів державної виконавчої служби на виконанні перебував виконавчий лист від 29 березня 2012 року № 2-1283/12, та були відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в розмірі 74 909,18 грн та 749,00 грн судового збору.Разом з цим ОСОБА_1 безпосередньо брала участь у справі та була присутня у судовому засіданні 07 лютого 2012 року, в якому було проголошено судове рішення. Тому вона була обізнана про стягнення з неї на користь банку заборгованості та повинна була цікавитися станом виконання цього судового рішення.
Суд апеляційної інстанції врахував, що ОСОБА_1 була обізнана з відкриттям виконавчого провадження № НОМЕР_4 з 30 червня 2021 року, оскільки вона безпосередньо звернулася до Першого ВДВС в м. Хмельницькому із заявою щодо встановлення відомостей та підстав накладення арешту на майно боржника у зазначеному виконавчому провадженні та зняття цього арешту. Тому строк для звернення зі скаргою на дії державного виконавця необхідно рахувати саме з цієї дати, 30 червня 2021 року, оскільки зміст письмового звернення ОСОБА_1 свідчить про її обізнаність щодо відкриття виконавчих проваджень про стягнення з неї заборгованості за виконавчим листом від 29 березня 2012 року № 2-1283/12.
Крім того, у липні 2022 року представник боржника (адвокат Довгопола К. А.) ознайомилась з матеріалами судової справи та, відповідно, з копією виконавчого листа, що міститься у ній, на звороті якого містяться відомості щодо повернення виконавчого листа стягувачу без виконання. У травні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бейлик А. Б. отримав як копію постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, так і копію виконавчого листа від 29  березня 2012 року № 2-1283/12, на звороті якого містяться дані щодо пред`явлення його до виконання раніше. Ці обставини також вказують на те, що ОСОБА_1 могла довідатися про дії державних виконавців щодо відкриття виконавчих проваджень, які є предметом судового оскарження, з липня 2022 року.
Апеляційний суд вважав необґрунтованими доводи ОСОБА_1 стосовно того, що процесуальний строк на оскарження дій державного виконавця нею не пропущений, клопотання про поновлення цього строку при зверненні зі скаргою до суду, а також доказів поважності причин його пропуску, вона не подала.
За таких обставин відповідно до статті 126 ЦПК України суду першої інстанції слід було скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду, проте суд помилково розглянув скаргу по суті, відмовивши у її задоволенні.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення скарги.
Касаційна скарга мотивована тим, що:
про існування виконавчих проваджень ОСОБА_1 та її представник довідались лише 13 червня 2023 року, після отримання відповіді Першого ВДВС у м. Хмельницькому на адвокатський запит. Тому ОСОБА_1 раніше цієї дати не знала і не могла знати про порушення її прав. Крім того, заявнику не було відомо про те, що у 2014 році державний виконавець не мав права відкривати провадження, оскільки був зобов`язаний відмовити у відкритті провадження через пропущення стягувачем строків пред`явлення виконавчого листа до виконання;
суд апеляційної інстанції, залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду, помилково послався на те, що вона повинна була знати про всі виконавчі провадження, оскільки «05 липня 2022 року із матеріалами судової справи була ознайомлена адвокат Довгопола К. А.», а в одному із виконавчих проваджень (від 19 травня 2015 року № НОМЕР_4) ОСОБА_1 подавала до Першого ВДВС в м. Хмельницькому заяву щодо зняття цього арешту;
ОСОБА_1 наголошувала, що не знає адвоката Довгополу К. А., не зверталась до цього адвоката щодо надання їй правової допомоги. Станом на 18  травня 2023 року (коли із матеріалами справи ознайомлювався її представник ОСОБА_2 ) у матеріалах справи не було відомостей про ознайомлення із матеріалами справи іншими адвокатами від імені ОСОБА_1 (у тому числі адвокатом Довгополою К. А.). Це також підтверджується засвідчувальним написом справи № 2-1283/2012 від 11 листопада 2022 року, в якому вказано, що станом на 11 листопада 2022 року у справі підшито і пронумеровано 102 (сто два) аркуші. Тому висновок апеляційного суду про те, що на 107 аркуші справи міститься інформація про ознайомлення 05 липня 2022 року адвокатом Довгополою К. А. (представником заявника) є помилковим, так як станом на 11 листопада 2022 року такого аркушу справи не існувало, а, отже, він не міг існувати 05 липня 2022 року;
дата ознайомлення із матеріалами судової справи та копією виконавчого листа у цій справі не може бути датою початку перебігу строку на оскарження дій та рішень державних виконавців, оскільки у матеріалах справи та на копії виконавчого листа немає інформації щодо архівних виконавчих проваджень, а також точної інформації щодо дати пред`явлення виконавчих листів до виконання. Разом з цим витребування цієї інформації, ознайомлення з нею стало підставою для подальшого звернення зі скаргою у цій справі. Таким чином, під час ознайомлення з виконавчим листом жодна особа не може знати чи дотримався державний виконавець норм законодавства та строків при відкритті виконавчого провадження;
написання ОСОБА_1 заяви про зняття арешту у виконавчому провадженні від 19 травня 2015 року № НОМЕР_4 не свідчить про те, що вона була хоча б ознайомлена з цим провадженням, а ознайомлення з виконавчим провадження не підтверджує можливість юридичного аналізу всіх попередніх виконавчих проваджень, зокрема виконавчого провадження від 29 березня 2012  року № НОМЕР_2 та від 05 травня 2014 року № НОМЕР_3 (в якому всупереч факту пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання було відкрито виконавче провадження);
особа має право подати скаргу протягом десяти днів, з дати коли вона дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 зобов`язана знати про стан виконавчих проваджень, проте не надав оцінки відсутності будь-яких доказів про її повідомлення органами державної виконавчої служби щодо існування виконавчих проваджень, а також неналежного виконання органами державної виконавчої служби обов`язку щодо надсилання документів кожного з виконавчих проваджень (зокрема, постанов про відкриття та про завершення виконавчих проваджень). Саме на підставі таких документів боржник може отримати професійну правничу допомогу, за наслідками надання якої зрозуміти чи діяв державний виконавець відповідно до норм закону. Зазначену інформацію в повній мірі заявник та її представник отримали 13 червня 2023 року, тому після проведення аналізу такої інформації і наданих документів ОСОБА_1 стало відомо про порушення її прав незаконним відкриттям державними виконавцями виконавчих проваджень. Саме ці обставини були підставою для подання скарги в межах десятиденного строку з дня отримання відповіді органу державної виконавчої служби.
У грудні 2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» подало відзив на касаційну скаргу, який підписаний ОСОБА_3 .
Відзив мотивовано тим, що:
представник боржника стверджує, що ОСОБА_1 не отримувала жодних листів від органів державної виконавчої служби, тому він звернувся із запитом до Другого ВДВС у м. Хмельницькому і пізніше ними було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно з матеріалами справи адвокатський запит ОСОБА_2 направив до Другого ВДВС у м. Хмельницькому 27 квітня 2023  року. У запиті зазначено, що відповідь необхідно направити на офіційну електрону адресу адвоката (ІНФОРМАЦІЯ_1) та поштову адресу, що зазначена у запиті. 02 травня 2023 року державний виконавець надав відповідь №  37884/25.24-35 разом із постановою про відкриття виконавчого провадження, яка у подальшому була направлена на офіційну електрону адресу адвоката та на зазначену поштову адресу. Таким чином, адвокат отримав відповідь на запит разом із постановою про відкриття виконавчого провадження 02 травня 2023  року. За відповіддю держаного виконавця постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника, але конверт повернувся на адресу Другого ВДВС у м. Хмельницькому у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Отже, строк звернення зі скаргою щодо неправомірності дії виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 сплив ще 12 травня 2023  року, а зі скаргою представник ОСОБА_4 звернувся лише 22 червня 2023 року, тобто з пропущенням строку звернення до суду більше ніж на місяць;
згідно з доданими до матеріалів справи доказами адвокатський запит ОСОБА_2 направив до Першого ВДВС у м. Хмельницькому 01 червня 2023  року. У запиті було зазначено, що відповідь необхідно направити на офіційну електрону адресу адвоката (ІНФОРМАЦІЯ_1) та поштову адресу, яка зазначена у запиті. 06 червня 2023 року державний виконавець надав відповідь № 46889/25.23-35 разом із постановами про відкриття виконавчого провадження, яка у подальшому і була направлена на офіційну електрону адресу адвоката та на поштову адресу, яка зазначена у запиті. Тобто, ймовірно, адвокат отримав відповідь на запит разом із постановою про відкриття 06 червня 2023 року.При цьому ТОВ «Брайт Інвестмент» ставить під сумнів помітку «отримав 13.06.2023  року», яка зроблена на копії відповіді Першого ВДВС у м.  Хмельницькому від 06  червня 2023 року, оскільки на відповіді відсутній вхідний номер та підпис отримувача, тобто ті реквізити, які дають змогу встановити, шо відповідний документ було отримано представником боржника саме 13 червня 2023 року. Такі дії свідчать про намагання представника ОСОБА_5 штучно збільшити/поновити строки для оскарження постанов державного виконавця. Отже, строк звернення зі скаргою щодо неправомірності дій державного виконавця у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, №  НОМЕР_5 сплив ще 16 червня 2023 року, а зі скаргою представник ОСОБА_4 звернувся лише 22 червня 2023 року, тобто з пропущенням строку звернення до суду майже на тиждень;
згідно з відповіддю на адвокатський запит ОСОБА_3 , який на підставі договору від 16 серпня 2022 року № 11/08 надає правову допомогу ТОВ «Брайт Інвестмент», що надійшла від Першого ВДВС у м. Хмельницькому 15  червня 2023  року, встановлено, що 30 червня 2021 року ОСОБА_1 зверталась із заявою про надання відомостей про постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та вирішення питання про зняття арешту з майна. 14 липня 2021 року у відповідь на вказане звернення ОСОБА_1 Перший ВДВС у м. Хмельницькому надав вичерпну інформацію стосовно виконавчих проваджень № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, №  НОМЕР_5 із зазначенням дат відкриття, дат повернення виконавчого документа стягувачу, накладення арешту тощо. Тобто ОСОБА_1 знала про всі виконавчі провадження, які були відкриті відносно неї, ще 14 липня 2021 року. Можливо в матеріалах виконавчих проваджень № НОМЕР_2, №  НОМЕР_3, №  НОМЕР_4 також містилась інформація про обізнаність боржника щодо відкриття виконавчого провадження, але у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчих проваджень через закінчення терміну зберігання, підтвердити цю обставину неможливо;
на сторінці 10 касаційної скарги представник скаржника зазначає, що ОСОБА_1 не надсилала будь-яких заяв до органів державної виконавчої служби, відповідей не отримувала. У той же час, на сторінці 5 апеляційної скарги та на сторінці 5 касаційної скарги, представник скаржника визнає написання ОСОБА_1 заяви про зняття арешту у виконавчому проваджені № НОМЕР_4 (власноруч написана і підписана ОСОБА_1 заява від 30 червня 2021 року). Відповідь Першого ВДВС у м. Хмельницькому на цю заяву була направлена на адресу боржника, яка зазначена у заяві від 30 червня 2021 року і у касаційній скарзі: АДРЕСА_1 . Тобто посилання представника скаржника на те, що ОСОБА_1 не отримувала жодних відповідей від органів державної виконавчої служби є необґрунтованим і свідчить про недобросовісну поведінку скаржника;
ОСОБА_1 знала про всі виконавчі провадження, які були відкриті відносно неї, ще з 14 липня 2021 року. Тому, якщо вона вважала, що її права порушені, то вона мала можливість звернутися до суду, але не використала надані їй право на оскарження. Наразі представник скаржника направляє адвокатські запити з метою штучного продовження/поновлення строку для оскарження постави державного виконавця та мотивує це тим, що начебто боржник нічого не знав про виконавчі провадження.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.
Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 2/2218/1283/2012 та витребувано справу із суду першої інстанції.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 20 листопада 2023 року зазначено, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2012 року у справі № 2-1283/12 позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитом у сумі 4 732,88 дол. США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 37 814,29 грн, та заборгованість за відсотками у сумі 4 417,55 дол. США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 35 294,89 грн, і разом становить 9 150,43 дол. США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 73 109,18 грн, а також пеню у сумі 1 800,00 грн, а всього підлягає стягненню 74 909,18 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір у сумі 749,00 грн.
На виконання вказаного судового рішення 29 березня 2012 року виданий виконавчий лист № 2-1283/12 зі строком пред`явлення до виконання до 29 березня 2013 року.
Відповідно до змісту виконавчого листа його було повернено стягувачу без виконання 03 грудня 2012 року на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», 21 вересня 2016 року на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», 21 січня 2020 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
30 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Першого ВДВС у м. Хмельницькому про зняття арешту з майна у виконавчому провадженні № НОМЕР_4. Листом Першого ВДВС у м. Хмельницькому від 14 липня 2021 року № 52694/20.19-27 заявнику надано відповідь, повідомлено про існування виконавчих проваджень № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 та з метою зняття арешту рекомендовано звернутися до суду.
05 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Довгопола К. А. ознайомилась з матеріалами цієї судової справи.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2022 року заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» задоволено, замінено стягувача у виконавчому листі від 29 березня 2012 року № 2-1283/12 з ПАТ КБ «Надра» на правонаступника - ТОВ «Брайт Інвестмент».
У листі Другого ВДВС у м. Хмельницькому від 02 травня 2023 року 
№ 37884/2524-35, який представник заявника отримав 11 травня 2023 року, адвоката Бейлика А. Б. повідомлено про підставу відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 грудня 2022 року.
18 травня 2023 року з матеріалами цієї справи також ознайомився представник ОСОБА_1 - адвокат Бейлик А. Б.
У листі Першого ВДВС у м. Хмельницькому від 06 червня 2023 року № 46889/25.23-35 вказано, що за результатами проведеної перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що:
03 грудня 2012 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, відкритому 26 квітня 2012 року на підставі виконавчого листа від 29 березня 2012 року № 2-1283 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 75 658,18 грн.
14 травня 2014 року на підставі виконавчого листа від 29 березня 2012 року 
№ 2-1283/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 74 909,18 грн відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3, а 13 грудня 2014 року - винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
22 травня 2015 року на підставі виконавчого листа від 29 березня 2012 року 
№ 2-1283/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 75 658,15 грн відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4, а 21 вересня 2016 року - винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
04 жовтня 2016 року на підставі виконавчого листа від 29 березня 2012 року 
№ 2-1283/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитом у розмірі 74 909,18 грн та судового збору в сумі 749,00 грн відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5, а 31 січня 2020 року - винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Станом на 05 червня 2023 року виконавчий лист від 29 березня 2012 року № 2-1283/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитом повторно на виконання до відділу не надходив.
Позиція Верховного Суду
Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.
Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05  вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 449 ЦПК України).
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).
У пункті 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) вказано, що «під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2022 року по справі №  761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) зазначено, що «перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 201/4813/19 (провадження № 61-13093св21) вказано, що: «ОСОБА_2, звертаючись зі скаргою, вказував, що він не пропустив строк на подання скарги, посилаючись на те, що про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього коштів йому стало відомо 08 жовтня 2020 року під час затримання автомобіля, а тому відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» він подав скаргу на дії та рішення державного виконавця 23 жовтня 2020 року, протягом десяти робочих днів. Розглядаючи скаргу ОСОБА_4 по суті, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не вирішив питання про поновлення строку на подання такої скарги, не з`ясував, чи дотримано ним строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України, оскільки заявник має право звернутись зі скаргою на дії державного виконавця до суду в межах десятиденного строку, що обчислюється в календарних днях, передбаченого ЦПК України. Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд не усунув допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права та неправильно застосував до спірних правовідносин статтю 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, оскільки ця норма закону застосовується до більш широкого кола відносин».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 2-8754/11 (провадження № 61-9397св21) зазначено, що: «розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця по суті, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не з`ясував, який конкретно предмет розгляду скарги та в залежності від цього коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права та чи дотримано ним строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зроблено висновок, що «з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
У справі, що переглядається:
постановою старшого державного виконавця Другого ВДВС у м.  Хмельницькому Рудчук Л. П. від 07 грудня 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» коштів в сумі 9 150,43 дол. США та 2 549,00 грн на виконання виконавчого листа від 29 березня 2012 року № 2-1283/12;
у скарзі, яка подана до суду 23 червня 2023 року, ОСОБА_1 зазначала, що їй стало відомо про порушення її прав 13 червня 2023 року лише після отримання її представником (адвокатом Бейликом А. Б.) листа Першого ВДВС в м. Хмельницькому від 06 червня 2023 року. У вказаному листі зазначено, що у провадженні органів державної виконавчої служби на виконанні перебував виконавчий лист від 29 березня 2012 року № 2-1283/12, за яким були відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 74 909,18 грн та 749,00 грн судового збору;
апеляційний суд встановив, що 30 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Першого ВДВС в м. Хмельницькому із заявою щодо встановлення відомостей та підстав накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_4. Тому обґрунтовано вважав, що строк для звернення зі скаргою на дії державного виконавця почав перебіг саме з цієї дати - 30 червня 2021 року, оскільки зміст письмового звернення ОСОБА_1 та листа Першого ВДВС у м. Хмельницькому від 14 липня 2021 року № 52694/20.19-27 свідчать про її обізнаність щодо відкриття виконавчих проваджень про стягненню з неї заборгованості за виконавчим листом від 29 березня 2012 року № 2-1283/12;
у липні 2022 року представник боржника - адвокат Довгопола К. А. ознайомилась з матеріалами судової справи та, відповідно, з копією виконавчого листа, що міститься у ній, на звороті якого містяться відомості щодо повернення виконавчого листа стягувачу без виконання. У травні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бейлик А. Б. отримав як копію постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, так і копію виконавчого листа від 29  березня 2012 року № 2-1283, на звороті якого містяться дані щодо попередніх пред`явлень його до виконання раніше. Тому апеляційний суд зробив правильний висновок, що вказані обставини вказують на те, що ОСОБА_1 могла довідатися про дії державних виконавців щодо відкриття виконавчих проваджень, які є предметом оскарження, з липня 2022 року.
таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою з пропущенням строку, визначеного статтею 449  ЦПК України. При цьому поважних причин пропуску строку на оскарження рішення державного виконавця не навела, поновити пропущений строк не просила;
апеляційний суд підставно вказав, що суд першої інстанції помилково розглянув скаргу ОСОБА_1 по суті та відмовив у її задоволенні, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України суд повинен був таку скаргу залишити без розгляду.
За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування ухвали суду першої інстанції, якою скаргу ОСОБА_1 розглянуто по суті, та ухвалив нове судове рішення про залишення скарги без розгляду.
Аргумент касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не уповноважувала адвоката Довгополу К. А. діяти від її імені та не зверталась до цього адвоката щодо надання їй правової допомоги спростовуються матеріалами справи, зокрема клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, копією ордера, заявою про видачу копії рішення з відміткою про набрання рішенням законної сили та квитанцією від 11 липня 2022 року (т. 1, а. с. 107-110).
Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції, якою скасована ухвала суду першої інстанції, прийнята без додержання норм матеріального і процесуального права. Таким чином, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду - без змін.
Оскільки оскаржена постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін, то судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання касаційної скарги, покладаються на особу, яка її подала.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                       І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
В. І. Крат