КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
24 квітня 2024 року
справа № 369/6037/23                     
провадження № 22-ц/824/4819/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,
при секретарі: Савіцькій Д.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві  цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Янченко А.В., у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу
В С Т А Н О В И В :
 
В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 369/6037/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про залишення заяви про скасування заходів забезпечення позову без розгляду - відмовлено.
Заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Козира С.В. про скасування заходів забезпечення позову - задоволено.
Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.05.2023 року у справі № 369/6037/23, з урахуванням ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.05.2023 року про виправлення описки у справі № 369/6037/23, а саме скасувати арешт накладений на об`єкт незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3222486200:03:006:0021, площею 0,1009 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1157328232224, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .
В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову скасувати, у задоволенні заяви представника відповідача відмовити.
Вимоги обґрунтовані тим, що заходи забезпечення позову, які було скасовані ухвалою суду є єдиним можливим способом забезпечення виконання судового рішення в майбутньому.  Зазначає про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову та посилається на практику Верховного Суду, відповідно до якої суд не повинен скасовувати заходи забезпечення позову до виконання рішення суду або зміни способу його виконання. Вказує, що об`єкт незавершеного будівництва відноситься до категорії «нерухоме майно» у силу ч. 1 ст. 181 ЦК України.  Крім того, судом не встановлено обставин щодо належності арештованого майна, в той час як оскаржити заходи забезпечення позову може особа, якій належить арештоване майно.  
Посилається також на те, що заява про скасування заходів забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 183 ЦПК України, а тому суд повинен був повернути подану заяву. 
В судовому засідання представник позивача апеляційну скаргу підтримав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. 
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи  вбачається, що 01.05.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову вирішено задовольнити.
Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:03:006:0021 площею 0,1009 гектар, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1157328232224, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .
08.05.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено виправити описку, допущену в описовій та резолютивній частинах ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.05.2023 року, зазначивши вірно - «Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на об`єкт незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3222486200:03:006:0021, площею 0,1009 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1157328232224, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 », замість не вірно зазначеного - «Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:03:006:0021 площею 0,1009 гектар, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1157328232224, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 ».
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову представник  відповідача ОСОБА_3  вказував про те, що об`єкт незавершеного будівництва не перебуває у власності ОСОБА_3 про, що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 328809962 від 11.04.2023 року.
А тому, помилковим є  накладення арешту на  об`єкт незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3222486200:03:006:0021, площею 0,1009 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1157328232224, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , бо право власності на такий об`єкт не зареєстровано.
Скасовуючи заходи забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що змінились обставини, що зумовили потребу в забезпеченні позову, а саме встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не є власником майна, яке позивач має намір реалізувати в разі задоволення позовних вимог, крім того сам об`єкт незавершеного будівництва не може бути проданий як будівля чи споруда, а лише як будівельні матеріали, що може суттєво вплинути на права дійсного власника.
Колегія суддів із таким висновком суду погодитись не може.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях відпала.
Помилковість, незаконність чи безпідставність, з точки зору учасника процесу, застосування заходів забезпечення позову не є такими обставинами в розумінні передбаченої процесуальним законом процедури скасування забезпечення позову, а лише можуть слугувати підставою для оскарження судового рішення до суду вищої інстанції, для чого чинним законом передбачена процедура апеляційного та касаційного оскарження судового рішення.
Наведені заявником обставини не можуть бути підставою для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, а могли бути підставою для апеляційного оскарження ухвали суду про забезпечення позову.
Інший висновок суду є помилковим. 
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд  
 
               П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року скасувати, постановити нове рішення наступного змісту.
У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Козира С.В. про скасування заходів забезпечення позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Суддя-доповідач                                                                    

 
Судді