Номер провадження: 33/813/1160/24
Номер справи місцевого суду: 522/3116/24 
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Стоянової Л.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського райсуду м. Одеси від 26.03.2024 стосовно:
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Відповідно до вказаної постанови, 12.02.2024 о 22 год. 19 хв., ОСОБА_1 керував електросамокатом «JET» без д.н.з. в м. Одесі по вул. Ніжинська, 68 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погодившись із постановою суду 1-ої  інстанції  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи з огляду на такі обставини:
- він був незаконно зупинений працівниками патрульної поліції, оскільки ПДР не передбачають необхідності перекочувати електросамокат через пішохідний перехід. Більш того, ПДР взагалі не містять визначення електросамоката, як транспортного засобу. Відтак, оскільки зупинка відбулася незаконно ОСОБА_1 не повинен був виконувати подальші вимоги працівників патрульної поліції;
- у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення відсутня така кваліфікуюча ознака, як вчинення правопорушення повторно протягом року;
- суд, всупереч вимог ст.ст. 268, 277-2 КУпАП не повідомив його належним чином про дату та час судового засідання, оскільки судовий виклик у судове засідання, призначене на 26.03.2024 він отримав 25.03.2024.
Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду від 26.03.2024 та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату та час його проведення, не з`явився, причини неявки не повідомив, із жодними клопотаннями до суду не звертався.
Перевіривши матеріали справи, повторно дослідивши докази апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за кваліфікуючими ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №1734193 від 12.02.2024 (а.с. 1);
- відеофіксацією вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015.
Відповідно до вимог п. 2.5 «Правил дорожнього руху» водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Апеляційний суд критично оцінює посилання ОСОБА_1 відносно того, що він був незаконно зупинений працівниками патрульної поліції, оскільки ПДР не передбачають необхідності перекочувати електросамокат через пішохідний перехід з таких підстав.
Відповідно до ПДР пішохідний перехід - ділянка проїзної частини, острівця безпеки чи розділювальної смуги або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу.
Пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне.
Відтак, керуючи електросамокатом ОСОБА_1 мав статус водія, відтак не повинен був керувати електросамокатом на пішохідному переході, у зв`язку з чим правомірно був зупинений працівниками патрульної поліції.
Посилання ОСОБА_1 відносно того, що у матеріалах справи відсутня постанова поліцейського, у якій було б зазначено про порушення ним правил ПДР та накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд оцінює критично, оскільки матеріали справи повинні насамперед містити докази вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Факт відсутності зазначеної апелянтом постанови жодним чином не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за кваліфікуючою ознакою – відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з огляду на наявність в матеріалах справи достатніх доказів його вчинення.
Апеляційний суд враховує посилання ОСОБА_1 відносно несвоєчасного направлення судової повістки, однак у матеріалах справи міститься його письмові заперечення та клопотання про відкладення судового засідання, що очевидно вказує на те, що він був обізнаний про перебування протоколу відносно нього у суді 1-ої інстанції.
Окрім того, право на доступ до суду було компенсовано ОСОБА_1 на стадії апеляційного перегляду, однак він ним не скористався, оскільки, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання до суду не з`явився.
Відтак, допущене судом процесуальне порушення не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими посилання ОСОБА_1 відносно того, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня така кваліфікуюча ознака як вчинення правопорушення повторно протягом року.
Притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП можливе у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В матеріалах справи міститься довідка від 11.03.2023 відповідно до якої постановою Київського райсуду м. Одеси від 08.08.2023 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати серед іншого з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №1734193 від 12.02.2024, в частині встановлений фактичних обставин справи не зазначено про те, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до відповідальності протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто вчинив адміністративне правопорушення повторно, що залишилося поза увагою суду 1-ої інстанції.
Більш того, в матеріалах справи також міститься довідка, відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП. (а.с.3)
Таким чином, апеляційний суд не може визнати притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП обґрунтованим, тому, з огляду на доведеність факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вважає за необхідне перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В той же час, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення для водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Водночас, судом 1-ої інстанції до ОСОБА_1 не було застосовано додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тому суд апеляційної інстанції позбавлений права погіршити становище ОСОБА_1 за його же апеляційною скаргою та призначити йому додаткове стягнення передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
Відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова зміні.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2024 про накладення стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП – змінити.
Перекваліфікувати дії  ОСОБА_1 із ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

В іншій частині постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца