СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року                                        м. Харків                        Справа № 922/3098/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А. , суддя  Радіонова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу позивача (вх.602Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2024 (суддя Трофімов І.В., повний текст складено 19.02.2024) у справі №922/3098/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", м.Київ,
до Фізичної особи-підприємця Гринько Юлії Павлівни, м.Харків,
про стягнення 52 332,16 грн.

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (далі - ТОВ "Баядера Логістик") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Фізичної особи-підприємця Гринько Юлії Павлівни (далі - ФОП Гринько Ю.П.), в якій просить стягнути заборгованість у розмірі 52  332,16  грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №БІ 1196 від 02.11.2020 у частині оплати отриманого товару.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.02.2024 у справі №922/3098/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи Гринько Юлії Павлівни на користь ТОВ "Баядера Логістик" заборгованість у сумі 13  769,84 грн. та 706,22  грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В основу рішення покладено висновки суду про те, що матеріали справи містять більш вірогідні докази поставки позивачем на користь відповідача частини товару за спірними видатковими накладними на загальну суму 13 769,84 грн. Щодо решти товару, поставленого позивачем за спірними видатковими накладними, Господарський суд Харківської області зазначив, що матеріали справи не містять доказів використання цього товару в господарській діяльності відповідача, а тому, враховуючи встановлені судом обставини та заперечення відповідача щодо підписання накладних, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Не погодившись із означеним рішенням, ТОВ "Баядера Логістик" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2024 у справі №922/3098/23 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Баядера Логістик» задовольнити, стягнути з Гринько Юлії Павлівни на користь ТОВ «Баядера Логістик» заборгованість за договором поставки у розмірі 52 332,16 грн.
На переконання апелянта, висновки, викладені у рішенні господарського суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи та наданим документам з огляду на наступне:
- з відомостей системи збору і збереження даних реєстраторів розрахункових операцій (СЗЗД РРО) щодо розрахункових операцій з РРО, який знаходився у місці торгівлі ФОП Гринько Ю.П., за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що ФОП Гринько Ю.П. використовувала в своїй господарській діяльності отриманий від ТОВ «Баядера Логістик» товар за договором поставки, здійснюючи його подальшу реалізацію, оскільки сума кількісних показників реалізованого та повернутого відповідачем товару менша або дорівнює кількості поставленого позивачем товару;
- суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи містять більш вірогідні докази поставки позивачем на користь відповідача частини товару за спірними видатковими накладними на загальну суму 13 769,84 грн. Зазначена сума - це результат додавання вартісних показників товару, що фігурує в чеках РРО. Проте, судом залишено поза увагою, що продаж товару в Україні відбувається, зокрема, як у готівковій, так і в безготівковій формі розрахунку. З інформації, наданої ГУ ДПС в Харківській області, вбачається, що для безготівкових розрахунків у ФОП Гринько Ю.П. був відкритий рахунок в банківській установі;
- в якості доказів поставки та повернення товару позивачем надані видаткові накладні, накладні на повернення товару та товаро-транспортні накладні; в якості доказів часткової оплати товару позивачем надані платіжні доручення. Водночас, відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження своєї позиції про поставку товару іншим постачальником;
- при укладенні договору відповідачем надано завірену копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та завірену копію паспорта відповідача. Підпис у договорі, завірених копіях та деяких накладних повністю співпадає з підписом в паспорті. Деякі видаткові накладні містять, можливо не схожий на підпис в паспорті відповідача, підпис, але це могло статись, наприклад, якщо Гринько Ю.П. мала травму руки/пальців або заздалегідь планувала не сплачувати за отриманий від позивача товар, заявляючи про не укладення договору поставки з позивачем. 

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2024 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3098/23 та відкладено розгляд питання щодо можливості відкриття провадження за вищевказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи.
Матеріали справи 13.03.2024 надійшли на адресу суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2024 у справі №922/3098/23. Постановлено розгляд означеної апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Через підсистему «Електронний суд» 09.04.2024 від Гринько Ю.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу (сформовано в підсистемі «Електронний суд» 08.04.2024, тобто у межах визначеного судом строку), за змістом якого відповідач просить апеляційну скаргу ТОВ «Баядера Логістик» на рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2024 у справі №922/3098/23 залишити без задоволення.
На переконання відповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, є помилковими, необґрунтованими та протиправними, отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне:
- з переліку банківських рахунків, які зареєстровані за відповідачем, жодний не має відношення до платіжних доручень, наданих позивачем, та додатково підтверджує відсутність будь-яких господарських відносин з позивачем. Надані позивачем первинні документи є фіктивними та не створювали реальний рух капіталу, що вносить зміни у структурі активів та зобов`язань;
- у відомостях з систему збору і збереження даних РРО відображена діяльність ФОП відповідача по роздрібному продажу тільки алкогольними напоями, які є ходовими та популярними. У фіскальних чеках значиться товар, який продавав відповідач та який відсутній в переліку видаткових накладних, наданих позивачем. Інший товар, який співпадає частково по назві з переліком товару у наданих позивачем підроблених видаткових накладних, є ходовим, купувався в іншого продавця та ніякого відношення до позивача не має. Вказані у переліку товару, зазначеного в апеляційній скарзі позивача, марки мають багато видів та моделювати, що назва у фіскальному чеці має відношення до накладної позивача, є хибним та не відповідає дійсності;
- за наданими позивачем первинними документами вбачається фіктивність руху товару. Так, більша частина поставленого за видатковими накладними №9569/8923 від 07.12.2020 та №9574/8914 від 07.12.2020 товару в той же день повернута за накладною на повернення від покупця №665 від 07.12.2020 та накладною на повернення від покупця №666 від 07.12.2020, що є безпідставними витратами на логістику. На фіктивність руху товару вказує також поставка кави зернової Paulig 4шт. на суму 1 999,68 грн. за видатковою накладною №10323/9644 від 26.12.2020 та повернення повністю цього товару накладною на повернення від покупця №167 від 30.03.2023, у той час як за умовами договору поставки предметом поставки є алкогольні напої. Відповідно до відомостей РРО діяльність ФОП відповідач розпочав з 01.12.2020, а велику кількість товару нібито було поставлено у листопаді 2020 та на початку грудня 2020 уже товар повертався, що є недоцільним при здійсненні господарських операцій;
- спосіб отримання позивачем копій документів відповідача є незаконним (отримані від невідомої відповідачу особи та без його згоди), тому що ці копії документів Гринько Ю.П. позивачу не надавала та не завіряла, а також не надавала дозволу на отримання, зберігання та передачу її персональних даних. Надані позивачем копії документів не завірені, роздруковані з фотосканів, написи на цих документах не відповідають підпису та почерку відповідача, а тому є підробленими.
За змістом відзиву на апеляційну скаргу відповідач, разом з іншим, зауважує, що, у зв`язку із поданням позивачем апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду, у відповідача виникла необхідність у отриманні професійної правничої допомоги. Представником відповідача було складено та направлено відзив на апеляційну скаргу. Надання правничої допомоги відповідачу підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг №3 від 08.04.2024, яким Гринько Ю.П. зобов`язано оплатити надані послуги адвокату протягом п`яти робочих днів з дня підписання цього акту сторонами. Отже, відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу по апеляційному провадженню у розмірі 7  000,00 грн. Враховуючи означене, відповідач просить судові витрати покласти на апелянта - ТОВ "Баядера Логістик". 

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як зазначає позивач, 02.11.2020 між ТОВ "Баядера Логістик" (постачальник) та ФОП Гринько Ю.П. (покупець) укладено договір поставки №БІ 1196, предметом якого була поставка алкогольних напоїв (товар) узгодженими партіями, які постачальник зобов`язувався передавати у власність покупця, а покупець зобов`язувався приймати і оплачувати товар в порядку, визначеному умовами договору (копія договору додана до матеріалів позовної заяви).
Позивач зазначає, що постачальник здійснив поставку товару покупцю на загальну суму 148 329,54 грн., на підтвердження чого надано видаткові накладні: №8571/7974 від 03.11.2020 на суму 14 968,74 грн.; №8621/8023 від 04.11.2020 на суму 354,48 грн.; №8810/8218 від 12.11.2020 на суму 630,72 грн.; №9201/8552 від 25.11.2020 на суму 1  200,12  грн.; №9220/8580 від 26.11.2020 на суму 638,40 грн.; №9574/8914 від 07.12.2020 на суму 17 792,46 грн.; №9578/8915 від 07.12.2020 на суму 18 757,86 грн.; №9569/8923 від 07.12.2020 на суму 8 654,40 грн.; №9696/9038 від 10.12.2020 на суму 50 452,44 грн.; №9926/9232 від 16.12.2020 на суму 7 980,00 грн.; №10130/9466 від 23.12.2020 на суму 8  121,48 грн.; №10137/9469 від 23.12.2020 на суму 7 561,68 грн.; №10323/9644 від 26.12.2020 на суму 1 999,68 грн.; №10340/9686 від 29.12.2020 на суму 3 353,40 грн.; №193/174 від 14.01.2021 на суму 5 863,68 грн.
Позивачем також надано товарно-транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв, які, на переконання останнього, підтверджують факт переміщення товару на адресу місця торгівлі, що вказане у ліцензії на право Роздрібної торгівлі алкогольними напоями на ім`я суб`єкта господарювання ФОП Гринько Ю.П.
За твердженнями ТОВ "Баядера Логістик", відповідачем повернуто товар за накладними на повернення товару: №665 від 07.12.2020 на суму 14 968,74 грн.; №666 від 07.12.2020 на суму 354,48 грн.; №667 від 07.12.2020 на суму 630,72 грн.; №668 від 07.12.2020 на суму 1 200,12 грн.; №669 від 07.12.2020 на суму 638,40 грн.; №686 від 16.12.2020 на суму 599,76 грн.; №687 від 16.12.2020 на суму 7 980,00 грн.; №37 від 18.01.2021 на суму 12 534,96 грн.; №154 від 18.03.2021 на суму 10  610,52  грн.; №167 від 30.03.2021 на суму 1 999,68 грн.
Позивач також зазначає, що відповідачем сплачено за товар за платіжними дорученнями: 4 500,00 грн. від 15.12.2020; 7 980,00 грн. від 22.12.2020; 4 000,00 грн. від 08.01.2021; 10 000,00 грн. від 11.02.2021; 3 000,00 грн. від 01.03.2021; 5 000,00 грн. від 16.03.2021; 10 000,00 грн. від 30.03.2021.
Тобто, за твердженнями позивача, відповідач оплатив та повернув поставлений товар на суму 95 997,38 грн., станом на 11.07.2023 (дата позовної заяви) заборгованість відповідача складає 52 332,16 грн. (148 329,54 грн. - 95 997,38 грн.). Означене стало підставою звернення ТОВ "Баядера Логістик" з розглядуваним позовом до суду. 
Водночас, ФОП Гринько Ю.П. заперечує факт підписання спірних накладних, в тому числі з поверненння товару, договору №БІ 1196 від 02.11.2020 та актів звірки взаємних розрахунків та наголошує, що жодних господарських відносин з позивачем не мала, а копії наданих позивачем документів містять ознаки підробки підпису та напису прізвища з ініціалами.
Відповідач звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи.

Судова колегія враховує наступне.
За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. 
Сутність розглядуваних позовних вимог полягає у примусовому стягненні з відповідача суми основної заборгованості за поставлений позивачем товар.
Оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, яке регламентує правовідносини з поставки, а також положень ч.2 ст.712 ЦК України, яка регламентує можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.
Частиною 1 ст.712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України, ст.655, ч.1 ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Названий обов`язок безпосередньо закріплений в ч.1 ст.712 ЦК України і для договору поставки.
У контексті приписів ч.ч.1-2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Згідно з ч.1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до положень ст.202 ГК України та ст.598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
У контексті положень ч.1 ст.74, ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як зазначалося вище за текстом постанови, у якості доказів поставки товару позивачем надано видаткові накладні, накладні на повернення товару та товаро-транспортні накладні. У свою чергу, їх підписання зі сторони Гринько Ю.П. заперечується останньою.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
У контексті приписів ст.1 означеного Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведені положення процесуального права, суд апеляційної інстанції звертається до правової позиції, викладеної  у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18 та від 29.01.2020 у справі №916/922/19.
В означених постановах Верховний Суд зауважив, що визначальною ознакою господарської операції є те, що за наслідком її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже окрім обставин оформлення первинних документів, значення має наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірними накладними, обставини зберігання та використання цього товару в господарській діяльності покупця, тощо). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити дану обставину іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
При цьому твердження скаржника про те, що при винесенні рішення Господарським судом Харківської області не враховано позицію, що викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18 та від 29.01.2020 у справі №916/922/19, спростовані змістом оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке містить посилання на висновки Верховного Суду, викладені у названих апелянтом постановах.
За результатами дослідження наданих позивачем до матеріалів справи накладних, судова колегія вважає доречними зауваження суду першої інстанції про те, що підписи відповідача, які містяться в переважній більшості накладних, суттєво відрізняються від підпису відповідача, який міститься в паспорті Гринько Ю.П. 
З огляду на заперечення відповідача щодо підписання спірних видаткових накладних, судова колегія погоджується з тим, що у розглядуваному випадку має місце дефект первинних документів. При цьому суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що відповідальність за належне оформлення первинних документів покладається на обидві сторони господарських відносин.
Разом з тим, матеріали справи містять інформацію Головного управління ДПС у Харківській області (надана на виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 06.12.2023), з якої вбачається використання Гринько Ю.П. у своїй господарській діяльності частини товару, поставленого позивачем за спірними видатковими накладними. При цьому відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих у контексті норм ГПК України доказів того, що означений товар був поставлений іншим постачальником, а не позивачем.
Згідно зі ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).
Тлумачення змісту ст.79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Стандарти доказування не передбачають обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Судова колегія, беручи до уваги обставини справи, пояснення сторін та надані ними до матеріалів справи документи, погоджується з висновком Господарського суду Харківської області про те, що факт поставки позивачем на користь відповідача частини товару за спірними видатковими накладними на суму 13  769,84 грн. є більш вірогідним, ніж протилежний, а саме наступного товару:
- лікер Jegermeister 0,5 л (код УКТ ЗЕД 2208701000) (відповідач реалізував 3 пляшки, які придбав у позивача за ціною 243,24 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 729,72 грн.;
- шампанське Moet 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204101100) (відповідач реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 1 200,12 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 1 200,12 грн.;
- текіла True Tequila Gold 0,7 л (код УКТ ЗЕД 2208905400) (відповідач реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 264,48 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 264,48  грн.;
- алкогольний напій МЕТАХА 5зірок 1 л (код УКТ ЗЕД 2208906900) (відповідач реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 422,3 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 422,3 грн.;
- вино ігристе Arte Latino Cava "Srenti Seco" 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204109300) (відповідач реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 190,08 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 190,08 грн.;
- вино ігристе "Гевюритрамінер" (н/сол., біле, Latinium) (код УКТ ЗЕД 2204211900) (Вино "GEW LAT") (відповідач реалізував 10 пляшок, які придбав у позивача за ціною 130,50 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 1  305,00 грн.;
- вино "Рислинг" (н/сол., біле, Latinium) (код УКТ ЗЕД 2204213800) (Riesling Latiniu) (відповідач реалізував 12 пляшок, які придбав у позивача за ціною 130,50 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 1  566,00 грн.;
- вино ігристе San Mere Pesca (зі смаком персика) (код УКТ ЗЕД 2206003900) (відповідач реалізував 12 пляшок, які придбав у позивача за ціною 79,80 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 957,60 грн.;
- вино ігристе San Mare Fragolino (зі смаком полуниці) (код УКТ ЗЕД 2206003900) (відповідач реалізував 12 пляшок, які придбав у позивача за ціною 79,80 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 957,60 грн.;
- джин Gordon's (37,5%) 0,7 л (код УКТ ЗЕД 2208501100) (відповідач реалізував 2 пляшки, які придбав у позивача за ціною 354,72 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 709,44  грн.;
- віскі Glenmorangie "Original" (подарунк. уп., 40%) 0,7л (код УКТ ЗЕД 2208303000) (відповідач реалізував 2 пляшки, які придбав у позивача за ціною 1 080,24 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 2 160,48 грн.;
- вино Pierre Chainier "Rose d'Anjou" (н/сухе, рож.) 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204214800) (відповідач реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 153,24 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 153,24 грн.;
- вино Mud House "Marlborough Sauvignon Blanc" (сухе, біле, Нова Зеландія) 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204219700) (відповідач реалізував 6 пляшок, які придбав у позивача за ціною 232,32 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 1 393,92 грн.;
- вино Frontera "Sauvignon ВІаnс" (сухе, біле, Чилі) 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204219700) (відповідач реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 126,18 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 126,18 грн.;
- вино Frontera "Carmenere" (н/сухе, черв., Чилі) 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204219600) (відповідач реалізував 3 пляшки, які придбав у позивача за ціною 126,18 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 378,54 грн.;
- вино Frontera "Cabernet Sauvignon" (н/сухе, черв., Чилі) 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204219600) (відповідач реалізував 2 пляшки, які придбав у позивача за ціною 126,18 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 252,36 грн.;
- вино Frontera "Merlot" (н/сухе, черв., Чилі) 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204219600) (відповідач реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 126,18 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 126,18 грн.;
- вино Don Simon "Merlot" (сухе, черв., Іспанія) 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204218400) (відповідач реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 83,46 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 83,46 грн.;
- вино Don Simon "Chardonnay" (сухе, Іспанія) 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204218300) (реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 83,46 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 83,46 грн.;
- вино Uvica "Richebaron" (сухе, черв., VdF, Франція) 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204219600) (відповідач реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 101,40 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 101,40 грн;
- вино "Vieux Papes" (н/соп., черв, Франція) 0,75л (код УКТЗЕД 2204218400) (відповідач реалізував 2 пляшки, які придбав у позивача за ціною 105,60 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 211,2 грн.;
- вино "Vieux Papes" (н/сол., біле, Франція) 0,75л (код УКТ ЗЕД 2204218300) (відповідач реалізував 1 пляшку, яку придбав у позивача за ціною 105,60 грн. за 1 пляшку) на загальну суму 105,60 грн.;
- вино Sensi "Coliezione Sangiovese" (сухе, черв., JGT Toscana, Італія) 0,75 л (код УКТ ЗЕД 2204219600) (відповідач реалізував 2 пляшки, які придбав у позивача за ціною 145,74  грн. за 1 пляшку) на загальну суму 291,48 грн. 

За змістом апеляційної скарги ТОВ "Баядера Логістик" зауважує на тому, що сума 13  769,84 грн. - це результат додавання вартісних показників товару, що фігурує в чеках РРО. Проте, судом залишено поза увагою, що продаж товару в Україні відбувається, зокрема, як у готівковій, так і в безготівковій формі розрахунку. З інформації, наданої ГУ ДПС в Харківській області, вбачається, що для безготівкових розрахунків у ФОП Гринько  Ю.П. був відкритий рахунок у банківській установі.
Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За відсутності в матеріалах справи належних та допустимих у контексті норм ГПК України доказів використання іншої частини товару за спірними видатковими накладними в господарській діяльності відповідача, як і доказів отримання відповідачем розрахунку за реалізований товар в інший спосіб (зокрема, на відповідний банківський рахунок), суд апеляційної інстанції відхиляє відповідні посилання скаржника.   
За змістом апеляційної скарги ТОВ "Баядера Логістик" також наголошує на наявності в матеріалах справи доказів часткової оплати товару позивачем - платіжних доручень.
Водночас, на підставі аналізу долучених позивачем до матеріалів справи платіжних доручень (№@2PL010999 від 15.12.2020; №@2PL424638 від 22.12.2020; №@2PL066963 від 30.03.2021) судовою колегією встановлено, що оплата здійснювалась через транзитний рахунок ( НОМЕР_1 (АТ КБ "Приватбанк")). Водночас до матеріалів справи не додано доказів належності означеного транзитного рахунку відповідачу, у той час як сам відповідач заперечує факт перерахування коштів на рахунок позивача. До того ж у платіжному дорученні №203945 від 16.03.2021 в якості платника зазначено ПАТ «Банк Восток». 
Судова колегія звертає увагу на ту обставину, що посилаючись на укладення договору поставки від 01.11.2020 та підписання видаткових накладних іншою особою, ніж відповідач, позивач не довів наявності обставин, врегульованих п. 3.6 договору, а саме наявності довіреності на право підписання довіреною особою відповідача товаросупроводжувальних документів із зразком підпису такої особи.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що під час розгляду справи Господарським судом Харківської області представником відповідача подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (додано до відзиву на позовну заяву) з метою доведення факту того, що Гринько Ю.П. не підписувала договір та спірні накладні. У свою чергу, за змістом відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив про безпідставність призначення (проведення) судової почеркознавчої експертизи. Матеріали справи також містять заперечення позивача на клопотання (заяву) відповідача, в яких позивач зазначив, що відсутні підстави для призначення по справі судової експертизи для встановлення справжності підпису та просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи. Представник позивача під час судового засідання місцевого господарського суду допускав факт того, що спірні накладні могли бути підписані іншої особою; проти призначення судової почеркознавчої експертизи категорично заперечував та наполягав на реальності господарських операцій. 
Судова колегія трактує доводи позивача про безпідставність призначеня почеркознавчої експертизи на користь відповідача.
Враховуючи обставини справи, наявні матеріали (докази) та заперечення позивача, Господарський суд Харківської області судову почеркознавчу експертизу не призначив. 
Східний апеляційний господарський суд звертає увагу, що за змістом апеляційної скарги ТОВ "Баядера Логістик" не висловлено заперечень проти таких дій суду першої інстанція, клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи в суді апеляційної інстанції не заявлено.  
За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 25.05.2021 зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП Гринько Ю.П. (номер запису: 2004800060001247113, підстава: власне рішення).
У цьому питанні судова колегія враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі  №910/8729/18, згідно з якою за змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, ч.8 ст.4 Закону України №755-IV від 15.05.2003 «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що поставка спірного товару була здійснена до 25.05.2021, Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Фізичної особи Гринько Ю.П. на користь ТОВ "Баядера Логістик" 13  769,84 грн. При цьому, оскільки матеріали справи не містять доказів використання іншої частини товару в господарській діяльності відповідача та приймаючи до уваги заперечення відповідача щодо підписання накладних, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в іншій частині.
Слід зазначити, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У цій справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Харківської області. 
Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог у порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить покласти на апелянта - ТОВ "Баядера Логістик" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7  000,00 грн. 
За змістом ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2).
Частиною 8 ст.129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За приписами ч.2 ст.126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відповідачем надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АХ №1176775 від 07.03.2024 на представництво інтересів Гринько Юлії Павлівни в Східному апеляційному господарському суді адвокатом Джевага Сергієм Вікторовичем; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХВ №002578 від 14.09.2022 адвоката Джевага Сергія Вікторовича; додаткова угода №2 від 07.03.2024 до договору про надання правової допомоги б/н від 01.08.2023; акт №3 приймання-передачі наданих послуг від 08.04.2024 на суму 7  000,00 грн.

Матеріали справи, разом з іншим, містять договір про надання правової допомоги б/н від 01.08.2023, укладений між адвокатом Джевага Сергій Вікторович та Гринько Юлія Павлівна (клієнт), за умовами п.1.1 якого адвокат зобов`язується за винагороду надавати клієнтові правову допомогу у порядку та на умовах, передбачених цим договором.
Розділом 2 договору погоджено обсяг правової допомоги. Так, адвокат забезпечує надання клієнтові наступних видів правової допомоги:
надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід клієнта;   
складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
представництво інтересів клієнта: у судах усіх інстанцій під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, у тому числі у постійно діючому третейському суді при асоціації Українських банків; в органах виконавчої влади; в органах місцевого самоврядування; в правоохоронних органах; у податкових органах; в органах державної виконавчої служби та перед приватним виконавцем; перед фізичним особами, фізичними особами-підприємцями та юридичними особами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності;
інші види допомоги, які не заборонені законом та окремо запитані клієнтом на підставі письмових заявок.   
За умовами п.п.4.1, 4.2 договору клієнт зобов`язаний оплатити адвокату надану правову допомогу. Гонорар за правову допомогу, надану згідно з п.2.1 цього договору, встановлюється за взаємною домовленістю сторін та визначається у додаткових угодах до цього договору. 
Відповідно до п.4.3 договору обсяг та зміст правової допомоги, а також розмір гонорару визначається а акті (актах) наданих послуг, які оформлюються адвокатом в міру необхідності та направляються на адресу клієнта засобами поштового, комунікаційного зв`язку або вручаються уповноваженій особі під розписку. 
Плата за надану правову допомогу здійснюється клієнтом у готівковому порядку шляхом оплати гонорару адвоката у строк до 5 (п`яти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг чи протягом інших строків, які визначаються у додаткових угодах (п.4.4 договору).
За умовами п.5.3 договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє один рік.  

Згідно з п.1 додаткової угоди №2 від 07.03.2024 до договору про надання правової допомоги б/н від 01.08.2023 дана додаткова угода встановлює розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги у здійсненні представництва та захисту інтересів клієнта у Східному апеляційному господарському суді.
Відповідно до п.2 означеної додаткової угоди вартість гонорару має фіксований розмір та складається з:
складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу - 7  000,00 грн.;
складання та направлення додаткових пояснень по справі - 4  000,00 грн.;
складання та направлення заяв з процесуальних питань (заяв/клопотань/заперечень) - 3  000,00 грн.;
участь в одному судовому засіданні по господарській справі - 2  500,00 грн.

Зі змісту акту №3 приймання-передачі наданих послуг від 08.04.2024 убачається, що адвокат Джевага Сергій Вікторович надав, а клієнт Гринько Юлія Павлівна прийняв відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 01.08.2023 наступні юридичні послуги: складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу до Східного апеляційного господарського суду. 
Вартість послуг за цим актом становить 7  000,00 грн. 
Адвокатом надані послуги в повному обсязі, претензій та зауважень щодо надання правової (правничої) допомоги у клієнта немає. 
Клієнт зобов`язується оплатити надані послуги адвокату протягом п`яти робочих днів з дня підписання цього акту сторонами.  

З аналізу наданих відповідачем документів вбачається понесення останнім витрат на професійну правничу допомогу в Східному апеляційному господарському суді в розмірі 7  000,00 грн.

У контексті приписів ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 30 означеного Закону унормовано, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 4 ст.126 ГПК України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень ч.5  ст.126 ГПК України  зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. 
Відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу додано квитанцію №861274 про доставку документу до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС - ТОВ "Баядера Логістик". Однак, позивачем не висловлено заперечень проти заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем не заявлено.  

Водночас, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 01.09.2023 у справі №924/232/22, від 15.08.2023 у справі №910/4631/22 та від 19.01.2022 у справі №910/789/21, а також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №910/9916/17.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у ч.5 ст.129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, також визначені положеннями ч.ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.22.2022 у справі №922/1964/21.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відзив на апеляційну скаргу (вартість складання якого відповідно до акту №3 приймання-передачі наданих послуг від 08.04.2024 становить 7  000,00 грн.) викладений загалом на дев`яти аркушах: більшу частину першого аркушу займають реквізити сторін; на останньому аркуші перелічені додатки; фактично зміст відзиву викладено на семи аркушах. При цьому у більшій своїй частині зміст відзиву на апеляційну скаргу відтворює текст додаткових пояснень, поданих відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції (вх.№2832/24 від 31.01.2024). У свою чергу, як убачається з матеріалів справи, додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 28.02.2024 у справі №922/3098/23 стягнуто з ТОВ "Баядера Логістик" на користь Фізичної особи Гринько Ю.П. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4  421,26  грн., тобто компенсовані витрати на правничу допомогу, понесені відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції.
Отже, виходячи з критеріїв складності справи, оцінивши надані відповідачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для обмеження розміру таких витрат до 3  500,00 грн. На переконання судової колегії, стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 3  500,00 грн. відповідає критеріям розумності, необхідності, співрозмірності, пропорційності та справедливості. 
Керуючись ст.ст.79, 129, 269, 270, 273, 275, 276,  281, 282,  284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивача  залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2024 у справі №922/3098/23 залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м.Київ, вул.Є.Харченка, буд.42; код ЄДРПОУ 35871504) на користь Фізичної особи Гринько Юлії Павлівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ; ідент.код НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 500,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 16.05.2024. 

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна  

Суддя                                                                                           О.О. Радіонова