ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/20692/20  Номер провадження 22-ц/814/311/24	Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.
суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.
секретар: Андрейко Я.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Сенс Банк"
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2023 року, постановлене суддею Чувановою А.М.
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державне підприємство «Сетам», приватного виконавця Бабенка Дмитра Анатолійовича, треті особи Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (нова назва Акціонерне товариство «СЕНС БАНК»), приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольга Юріївна, ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів електронних торгів та скасування державної реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсними результати проведення електронних торгів, оформлених протоколом № 405535 від 13.05.2019 року, щодо реалізації 2-х кімнатної квартири, загальною площею 38,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 та актом про реалізацію предмета іпотеки від 27.05.2019 року у виконавчому провадженні № 56492814; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер:10146, видане 27.05.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю. та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 47060632 від 27.05.2019 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 . 
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07.05.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (ПАТ «Сведбанк» виступає правонаступником ВАТ Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 2001/0507/71-017 з подальшими змінами та доповненнями.
Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору № 2001/0507/71-017, банк зобов`язується надати позивачу кредит у сумі 44 966,08 доларів США, а позивач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором 07.05.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 уклали Іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку майнові права на належне йому на праві власності майно, а саме 2-х кімнатну квартиру  АДРЕСА_2 , загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м.
25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений Договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитними договорами.
В свою чергу, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.
Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2001/0507/71-017 від 07.05.2007 року, що було укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк».
06.12.2012 року  ОСОБА_2 направлено вимогу № 87849-102-6/6 від 30.11.2012 року, а саме: повідомлення про усунення порушень та вимога про добровільне виселення.
15.01.2013 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2013 року позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1507/71-017 від 07.05.2007 року, яка станом на 12.10.2012 року становить 385593,34 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - 2-х кімнатну квартиру  АДРЕСА_2 , загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., що належить відповідачу, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні цини на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2013 року у справі № 643/319/13-ц набрало законної сили 29.11.2013 року. 
12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 19008, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 2001/0507/71-017 від 07.05.2007 року, загальною сумою 55 569,61 доларів США. Боржником встановлено ОСОБА_2 
29.05.2018 року приватним виконавцем Бабенко А.Д. відкрито виконавче провадження № 56492814, стягувач - АТ «Альфа-Банк», боржник - ОСОБА_2 на підставі виконавчого документу, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.
13.05.2019 року в рамках виконавчого провадження № 56492814 проведено електронні торги, та предмет іпотеки - 2-х кімнатну квартиру  АДРЕСА_2 , загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., продано за стартовою ціною 302 370,00 грн. відповідно до Протоколу № 405535 проведення електронних торгів. Право власності на дану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 .
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2020 року виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 19008 від 12.09.2017 року, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість, що виникла за кредитним договором № 2001/0507/71-017 від 07.05.2007 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 28.12.2020 року.
Враховуючи, що виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, він не підлягав виконанню з моменту його вчинення, і результати проведення електронних торгів, оформлених протоколом № 405535 від 13.05.2019 року, підлягають скасуванню.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ДП «Сетам», приватного виконавця Бабенка Дмитра Анатолійовича про визнання недійсними результатів електронних торгів та скасування державної реєстрації права власності задоволено частково.
Визнано недійсними результати проведення електронних торгів, оформлених протоколом № 405535 від 13.05.2019 року, щодо реалізації 2-х кімнатної квартири, загальною площею 38,9 кв.м, за адресою:  АДРЕСА_1 та актом про реалізацію предмета іпотеки від 27.05.2019 року у виконавчому провадженні № 56492814.
Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер:10146, виданий 27.05.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю. та припинено право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою:  АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію № 47060632 від 27.05.2019 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 та Акціонерне товариство "Сенс Банк", яке є правонаступником АТ «Альфа-Банк», просили скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що станом на час відкриття виконавчого провадження, організації та проведення електронних торгів, здійснення реєстрації права власності за ним на на спірну квартиру, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального окургу Чуловського В.А. від 12.09.2017 № 19008 був чинним, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Доводи апеляційної скарги АТ «Сенс Банк» грунтуються на тому, що на момент проведення електронних торгів, виконавчий напис був чинним та ніким не оспорювався. Позов про визнання його таким, що не підлягає виконанню був предявлений лише через півтора роки після того, як торги фактично відбулися, тобто торги були проведені з дотриманням вимог законодавства. 
Окрім того, місцевим судом не враховано, що позивач звернувся до суду з пропуском визначеного ст. 48 Закону України «Про іпотеку» строку позовної давності, оскільки електронні торги відбулися 13.05.2019, а з позовною заявою ОСОБА_2 звернувся лише в грудні 2020 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Від представника ОСОБА_2 адвоката Мух К.Б. до суду надійшли відзиви на апеляційні скарги, в яких просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 07.05.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №2001/0507/71-017, згідно якого банк зобов`язується надати позивачу кредит у сумі 41000 доларів США на строк з 07.05.2007 року по 06.05.2032 року включно, а позивач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом та виконати зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором, Додатком № 1 до нього та Графіком погашення кредиту. В договір внесені зміни та доповнення (т. 1, а.с. 172-185).
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором 07.05.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 уклали Іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку майнові права на належне йому на праві власності майно, а саме 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м.
25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений Договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитними договорами. 
15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно зазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2001/0507/71-017 від 07.05.2007 року, що було укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк».
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2013 року позовні вимоги АТ «Альфа Банк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1507/71-017 від 07.05.2007 року, яка станом на 12.10.2012 року становить 385 593,34 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - 2-х кімнатну квартиру   АДРЕСА_2 , загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., що належить відповідачу, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій (т. 2, а.с. 24-25).
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2013 року у справі № 643/319/13-ц набрало законної сили 29.11.2013 року. Вказане рішення суду виконано не було. Виконавчий документ повернуто стягувачеві (т. 2, а.с. 26).
12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 19008, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 2001/0507/71-017 від 07.05.2007 року, загальною сумою 55 569,61 доларів США (т. 1, а.с.13).
29.05.2018 року приватним виконавцем Бабенко А.Д. відкрито виконавче провадження № 56492814, стягувач - АТ «Альфа-Банк», боржник - ОСОБА_2 , на підставі виконавчого документу, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Загальна сума заборгованості становить 55 569,61 доларів США (т. 1, а.с. 14-16).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко А.Д. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 , а саме: 2-х кімнатну квартиру  АДРЕСА_2 , загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м (т. 1, а.с.17-19).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко А.Д. від 01.04.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ФОП ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 20-22).
Згідно Висновку про вартість майна, величина початкової вартості об`єкта оцінки станом на 01.04.2019 року, отримана в результаті незалежної оцінки, склала 302 370,00 грн. (т. 1, а.с. 119).
13.05.2019 року в рамках виконавчого провадження № 56492814 проведено електронні торги, та предмет іпотеки - 2-х кімнатну квартиру  АДРЕСА_2 , загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., продано за стартовою ціною 302 370,00 грн. відповідно до Протоколу № 405535 проведення електронних торгів (т. 1, а.с. 124-125). Складено приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко А.Д. акт про реалізацію предмета іпотеки (т. 1, а.с. 23-25).
Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 26-27).
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2020 року виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 19008 від 12.09.2017 року, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість, що виникла за кредитним договором № 2001/0507/71-017 від 07.05.2007 року, право вимоги за яким було відступлено ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, посвідченого Мироник С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 937, якому в свою чергу, право вимоги було відступлено ПАТ «СведБанк», на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, посвідченого Шевченко Д.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1306, 1307, визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 28.12.2020 року (т. 1, а. с. 28-32).
Враховуючи те, що електронні торги проведені на підставі виконавчого документа, який не підлягав виконанню на момент його вчинення, суд першої існтанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними електронний торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів та припинення права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України  встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» зверненнся стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержавтеля.
За правилами частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Згідно зі  статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний, зокрема: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц (провадження № 14-356цс18) та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18), правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.
Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Згідно з частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Такий правочин може визнаватися недійсним у судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу).
Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 ЦК України).
Отже, з урахуванням частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами торгів, а підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.
Даний висновок суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 жовтня 2023 року в справі № 761/902/21 (провадження № 61-1159св23), від 06 листопада 2023 року в справі № 641/8099/20 (провадження № 61-4595св23).
Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.
Відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19)).
Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18)).
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц, зазначено, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2023 року у справі № 727/5112/20, провадження № 61-6793св22.
Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Саме по собі скасування судового рішення згідно з положеннями ЦК України не є підставою для визнання правочину недійсним.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 205/2535/17 (провадження № 61-16534св21), від 16 серпня 2023 року у справі № 352/1824/16-ц (провадження № 61-3310св22).
З матеріалів справи вбачається, що судове рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню ухвалено 26 листопада 2020 року, нотомість електронні торги з реалізації належної позивачу квартири проведені 13 травня 2019 року, тобто на момент їх проведення виконавчий напис нотаріуса був чинний.
Окрім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що електронні торги проведені з порушенням вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 831/5 та наявність порушення власних прав і законних інтересів за результатами елктронних торгів, які просив визнати недійсними.
Оскільки суд досліджує обставини та факти, що мали місце на дату проведення торгів, правові підстави для визнання їх недійсними, виходячи з обставин, яких не існувало на дату проведення торгів, відсутні.
Крім того, варто звернути увагу, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятої, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 ЦК України), а тому визнання виконавчого напису, вчиненого 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., таким, що не підлягає виконанню, не є підставою для визнання електронних торгів недійсними.
Доводи апеляційної скарги щоддо застосування строків позовної давності колегія суддів відхиляє з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо).
Таким чином, з огляду на відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 внаслідок його необгрунтованості, підстави для застосування строку позовної давності відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи вищевикладене, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір сплачений ОСОБА_1 та АТ «Сенс Банк» за розгляд справи в суді апеляційної інстанції по 2522,41 грн. кожному.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Сенс Банк" задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державне підприємство «Сетам», приватного виконавця Бабенка Дмитра Анатолійовича, треті особи Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (нова назва Акціонерне товариство «СЕНС БАНК»), приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольга Юріївна, ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів електронних торгів та скасування державної реєстрації права власності відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2522,41 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» судові витрати у розмірі 2522,41 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                         О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. А. Гальонкін

Г. Л. Карпушин