П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/13557/23	

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 у справі № 400/13557/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,– 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
– визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розрахунку 100000,00 гривень на місяць пропорційне часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за конкретні періоди: 1) 04 липня 2022 року по 31 січня 2023 року; 2) з 01 лютого по 28 лютого 2023 року; 3) з 01 квітня до 30 квітня 2023 року; 4 з 01 травня до 31 травня 2023 року; 5) з 01 червня до 30 червня 2023 року; 6) з 01 липня до 31 липня 2023 року; 7) з 01 серпня по 31 серпня 2023 року; 8) з 01 вересня по 28 вересня 2023 року; 
– зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати (встановити) та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розрахунку 100000,00 гривень на місяць пропорційне часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за конкретні періоди: 1) 04 липня 2022 року по 31 січня 2023 року; 2) з 01 лютого по 28 лютого 2023 року; 3) з 01 квітня до 30 квітня 2023 року; 4 з 01 травня до 31 травня 2023 року; 5) з 01 червня до 30 червня 2023 року; 6) з 01 липня до 31 липня 2023 року; 7) з 01 серпня по 31 серпня 2023 року; 8) з 01 вересня по 28 вересня 2023 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у Збройних силах України за мобілізацією з 2022 року у військовій частина НОМЕР_1 . Протягом липня-серпня 2023 року позивач відряджався для виконання бойових завдань до стратегічного угрупування військ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” та оперативного тактичного угрупування “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ”. За наслідками відрядження військової частиною НОМЕР_2 видано 5 довідок, які підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях, та його право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,00 гривень пропорційне за місяць. Проте, за вказанні у довідках періоди відповідачем нарахування в розмірі 100000,00 не здійснювалося.
Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що позивач не звертався до військової частини НОМЕР_1 щодо виплати додаткової винагороди, довідок не надав. Військова частини НОМЕР_2 також не надсилали на адресу відповідача зазначені довідки. Крім того, передбачено, що право видавати такі довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, належить не будь-якої військової частини, а лише тим, які включені до затвердженого Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України переліку органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ Сил оборони держави. Військова частина НОМЕР_2 не включена до зазначеного переліку, а за таких обставин не має права видавати такі довідки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 31.01.2024 у справі № 400/13557/23 адміністративний позов позовом ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розрахунку 100000,00 гривень на місяць пропорційне часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01 серпня 2023 року на підставі Довідки військової частини НОМЕР_2 від 04.09.2023 №1057, та за період з 01 вересня по 28 вересня 2023 року на підставі Довідки військової частини НОМЕР_2 від 06.10.2023 №1254.
Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розрахунку 100000,00 гривень на місяць пропорційне часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за конкретні періоди: за період з 01 серпня 2023 року на підставі Довідки військової частини НОМЕР_2 від 04.09.2023 №1057, та за період з 01 вересня по 28 вересня 2023 року на підставі Довідки військової частини НОМЕР_2 від 06.10.2023 №1254.
В задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 в не нарахуванні ОСОБА_1 додаткової винагороди за періоди з 04 липня 2022 по 31 січня 2023 року; 2) з 01 лютого по 28 лютого 2023 року; 3) з 01 квітня до 30 квітня 2023 року; 4 з 01 травня до 31 травня 2023 року; 5) з 01 червня до 30 червня 2023 року; 6) з 01 липня до 31 липня 2023 року та зобов`язання здійснити нарахування за ці періоди, - відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував те, що позивач не звертався до відповідача щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, документи(довідки) на адресу відповідача не надходили. Крім того, від Військової частини НОМЕР_2 документи(довідки) також не надходили; 
- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-слюсаря ремонтної роти ракетного артилерійського озброєння.
З 27.06.2022 ОСОБА_1 було відряджено з метою виконання завдання ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_2 .
В період з 04.07.2022 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 відряджено до виконання бойового завдання у складі оперативного стратегічного угрупування військ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”.
39.03.2023 військовою частини НОМЕР_2 видано Довідку №809, про підтвердження того, що ОСОБА_1 в період з 01 лютого по 28 лютого 2023 року виконував бойові завдання із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районних ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
04.09.2023 військовою частиною НОМЕР_2 видано Довідку №1057, про підтвердження того, що ОСОБА_1 , брав безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту) у період з 01 серпня по 31 серпня 2023 року.
02.10.2023 військовою частиною НОМЕР_2 видано Довідку №1226 про підтвердження того, що ОСОБА_1 , виконував бойові завдання із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районних ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями у періоди з 01 квітня до 30 квітня 2023 року; з 01 травня до 31 травня 2023 року; з 01 червня до 30 червня 2023 року; 6) з 01 липня до 31 липня 2023 року; з 01 серпня по 31 серпня 2023 року.
06.10.2023 військовою частиною НОМЕР_2 видано Довідку №1254, про підтвердження того, що ОСОБА_1 , брав безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту) у період з 01 вересня по 28 вересня 2023 року.
Вважаючи, що відповідачем протиправно додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн з розрахунку на місяць відповідно виданим довідкам не виплачувалась, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано чотири довідки, дві з яких: №1254 від 06.10.2023 та №1057 від 04.09.2023, встановлюють право позивача на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень, оскільки підтверджують безпосередню участь у бойових діях в період з 01 серпня по 31 серпня 2023 р. та 01 вересня по 28 вересня 2023 р., та дві довідки №809 від 29.03.2023 та №1226 від 02.10.2023, які встановлюють право позивача на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень, оскільки підтверджують не безпосередню участь у бойових діях, а участь із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Суд врахував те, що в позовної заяві позивачем зазначено, що додаткову винагороду в розмірі 30000,00 гривень позивач у спірний періоди отримував, а характер бойових завдань зазначених у Довідках №809 від 29.03.2023 та №1226 від 02.10.2023 не дає підстави для нарахування додаткової винагороди у розмірі 100000,00 гривень, в задоволенні позовних вимог в частині періодів з 01 лютого по 28 лютого 2023 року; з 01 квітня до 30 квітня 2023 року; з 01 травня до 31 травня 2023 року; з 01 червня до 30 червня 2023 року; з 01 липня до 31 липня 2023 року, необхідно відмовити.
Також суд виснував відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розрахунку 100000,00 гривень на місяць пропорційне часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за конкретні період з 04 липня 2022 року по 31 січня 2023 року.
Разом з тим, враховуючи, що періоди з 01 серпня по 31 серпня 2023 року, а також з 01 вересня по 28 вересня 2023 року, підтверджені довідками №1057 від 04.09.2023 та №1254 від 06.10.2023, у відповідача відсутні підстави для відмови у виплаті позивача додаткової винагороди за ці періоди.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині 2 ст.9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно абзацу 1 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та їх розміри визначені Постановою КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704.
Абзацом 2 ч.4 ст.9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 7.06.2018р. №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197 (далі - Порядок №260).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідно до п.4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Згідно з п.6 Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.
Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, встановлено, що Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.
Відповідно до п.4 Розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом №260 від 07.06.2018, виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
-бойовий наказ (бойове розпорядження);
-журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
-рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.
Пункт 2 цього Розділу XXXIV, конкретизує у якому випадку, військовослужбовці отримують додаткову винагороду у розмірі 100000 гривень, у якому випадку 50000 гривень, та у якому випадку 30000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
На додаткову винагороду у 100000 гривень, мають право військовослужбовці які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах є вищезазначені документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-слюсаря ремонтної роти ракетного артилерійського озброєння.
27.06.2022 ОСОБА_1 було відряджено з метою виконання завдання ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_2 .
З 04.07.2022 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 відряджено до виконання бойового завдання у складі оперативного стратегічного угрупування військ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”.
В періоди з 01 серпня по 31 серпня 2023 року, а також з 01 вересня по 28 вересня 2023 року, підтверджені Довідками №1057 від 04.09.2023 та №1254 від 06.10.2023, які видані Військовою частиною НОМЕР_2 , позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання у складі Оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на території Великоновосілковскої селищної об`єднаної територіальної громади Волноваського району Донецької області(а.с.15-17).
Довідки №1057 від 04.09.2023 та №1254 від 06.10.2023 видані на підставі: бойові розпорядження ОСУВ “Таврія”, ОУВ “Херсон”, бойові накази, розпорядження та рапорти командирів про безпосередню участь позивача у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в зазначені періоди
Довідки №1057 від 04.09.2023 та №1254 від 06.10.2023 за формою і змістом відповідають вимогам Окремого доручення МО України від 06.03.2023 №5718/з (заст. з 01.02.2023, у тому числі щодо підстав їх видачі, тому позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 грн суми додаткової винагороди за період з 01 серпня по 31 серпня 2023 року, а також з 01 вересня по 28 вересня 2023 року.
Таким чином у відповідача відсутні підстави для відмови у виплаті позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн за ці періоди в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Враховуючи все вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги.

Надаючи оцінку доводам апелянта про неповідомлення останнього про видачу довідки Військовою частиною НОМЕР_2 , яка дає підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, колегія суддів зазначає таке.
Підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Доцільно зазначити, що за зміст довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах.
Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2024 № 560/3153/23, від 21 березня 2024 року у справах №560/3159/23 та № 560/3141/23.
За наведених обставин, колегія суддів зазначає, що вказані довідки за змістом відповідають вимогам окремого доручення від 06.03.2023 №5718/з та є належними доказами підтвердження наявності права у позивача на виплату додаткової винагороди у відповідному розмірі.
При цьому, порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність права у позивача на таку винагороду.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 у справі № 400/13557/23 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк