КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 362/1956/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5508/2024
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
26 квітня 2024 року                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : 
суддя-доповідач Слюсар Т.А. 
суддів:  Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Стукалової Ірини Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року та на додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року у складі судді Ковбеля М.М., 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
У березні 2023 року позивач звернувся у суд із позовом до відповідача про стягнення  108 736 грн 79 коп матеріальної шкоди, 10 000 грн моральної шкоди. 
Вимоги обґрунтовано тим, що 19 травня 2022 року о 06:30 на автодорозі М-05 Київ-Одеса, з вини відповідача, який керував автомобілем Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем Subaru XV 2.0, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, сталася дорожньо-транспортна пригода.
На дату ДТП, цивільно-правова відповідальність власника Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № ЕР.206174930 в ПАТ «ПЗУ Україна». 
Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 9091 p. від 12.06.2022 року вартість відновлювального ремонту КТЗ Subaru XV 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_2   становить 247 219 85 грн, а вартість ремонту з урахуванням фізичного зносу - 129 221 грн 21 коп, які страховою компанією було сплачено.
За наслідками проведеного відновлювального ремонту автомобіля його вартість склала 237 958 грн, у зв`язку з чим різниця становить 108 736 грн 79 коп, яку й просив стягнути з відповідача.
Окрім цього, на відшкодування моральної шкоди, завданої з вини відповідача, просив стягнути 10 000 грн, а також витрати на правничу допомогу.   
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 , задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану ДТП в розмірі 108 736 грн 79 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
 
Додатковим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 30 000 грн.
 
В апеляційній скарзі адвокат Стукалова І.В. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, крім того просить скасувати додаткове Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовити в повному обсязі.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що задовольняючи позовну вимогу про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, судом не враховано, що позивачем не доведено ні факту, ні розміру понесених фактичних витрат. 
 
Вказує, що надаючи в обґрунтування позовних вимог рахунок на оплату №91111 СППД ОСОБА_3 від 18 липня 2022 року - позивачем не надано доказів здійснення такої оплати. 
 
Посилається на те, що рахунок на оплату № 91111 від 18 липня 2022 року та акт виконаних робіт 20 вересня 2022 року не є належними доказами на підтвердження понесення реальних збитків.
 
Крім того звертає увагу суду на те, що вирішальним є питання встановлення дійсного розміру шкоди. Зауважує про неможливість врахування в якості вартості спричиненої в ДТП шкоди вартість фактично проведених, але не оплачених відновлювальних робіт, оскільки їх вартість та обсяг можуть як відповідати, так і не відповідати тій реальній шкоді, що була спричинена в ДТП. Жодного належного доказу з приводу достатності проведених робіт для усунення наслідків спірного ДТП та доказів їх оплати позивачем надано не було.
 
Вказує, що незважаючи на прийняття судом рішення щодо відмови у стягненні судових витрат на професійну правову допомогу, додатковим рішенням від 06 жовтня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області ухвалив додаткове рішення у даній справі, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 30 000 гри.
 
Зазначає, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, що подана з пропуском встановленого законом строку без поважних причин - мала бути залишеною без розгляду.
 
Посилається на те, що до  обсягу виконаних робіт включено консультації клієнта щодо ДТП 25 жовтня 2022 року та збір доказів і подання запиту та отримання відповіді від ПрАТ СК «ПЗУ України» 26 жовтня 2022 року - 31 жовтня 2022 року, разом з тим зазначені витрати не є витратами, пов`язаними з розглядом даної справи.
 
Крім того, представником позивача значно завищено розмір правової допомоги за надані послуги, їх розмір не співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, у зв`язку з чим просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу. 
 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Подолянко Т.В. в інтересах ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року та додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року - залишити без змін. Вирішити питання судових витрат.
 
В обґрунтування заперечень зазначено, що вартість матеріального збитку та вартість відновлювального ремонту - це різні суми, які не слід ототожнювати, тому вартістю відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має сплатити страховик як страхове відшкодування. Тобто фактичним розміром шкоди безпосередньо є сума відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу запчастин, яка встановлена висновком експертного автотоварознавчого дослідження.
 
З урахуванням наведеного скаржник вважає, що обґрунтованим буде стягнення різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням (у повному обсязі), оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.
 
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Вивчивши матеріали справи та  доводи апеляційної скарги, суд приходить до  наступного.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
 Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Згідно з ч.1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
 
Як убачається з матеріалів справи, 19.05.2022 року о 06:30 на автодорозі М-05 Київ-Одеса, за участі відповідача, який керував автомобілем Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 та позивача, який керував автомобілем Subaru XV 2.0, д.н.з.  НОМЕР_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода. 
 
Винність відповідача у вчиненні вказаної ДТП встановлена постановою  Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2022 (а.с.10).
 
Цивільно-правова відповідальність власника Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1   застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ЕР.206174930 в ПАТ «ПЗУ Україна» (а.с.33).
 
Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 19091 p. від 12.06.2022, складеного ФОП ОСОБА_4 на замовлення ПРаТ СК «ПЗУ Україна»  вартість відновлювального ремонту КТЗ Subaru XV 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_2   становить 247 219 85 грн, а вартість  ремонту  з урахуванням фізичного зносу - 129 221 грн 21 коп.
 
Установлено, що на підставі Страхових актів № 19091/1, № 19091/2, № 19091/3,  ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" шляхом перерахування на СТО в особі ФОП ОСОБА_3 згідно рахунку на оплату № 91111 від 18.07.2022, пов`язаного з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача, здійснила виплату страхового відшкодування відповідно 25.07.2022 на суму 55 583 грн 84 коп, 01.08.2022 на суму 9026 грн 76 коп, та 15.08.2022 на суму 64610 грн 61 коп, всього на загальну суму 129 221 грн 21 коп (а.с. 36-38).
 
Разом з тим, відповідно до  акту виконаних робіт від 20.09.2022, складеного СПД ОСОБА_3 , вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу склала 237 958 грн.
 
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
 
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст. 2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, як різницю між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту автомобіля,  суд першої інстанції  виходив з підстав їх доведеності.
 
Колегія суддів вважає такі висновки районного суду  законними й обґрунтованими.
 
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
 
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
 
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
 
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування, цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
 
Відповідно до статті 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
 
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
 
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
 
Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
 
Верховний Суд у постановах від 04 грудня 2019 року по справі № 359/2309/17, від 15 жовтня 2020 року по справі № 755/7666/19 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
 
Як установлено матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ЕР.206174930 (а.с.33).
 
Матеріали справи доведено, що страховик сплатив ОСОБА_2 суму страхового відшкодування шляхом перерахування на рахунок СТО в особі ФОП ОСОБА_3   на загальну суму 129 221 грн 21 коп (а.с. 36-38).
 
Отже, страховою компанією  виплачено страхове відшкодування  з урахуванням фізичного зносу автомобіля позивача, установленого ФОП ОСОБА_4 на звернення  ПрАТ СМК «ПЗУ Україна», який становить 117 998 грн 64 коп (24721,85-129221,21=117998,64).
 
Разом з тим, відповідно до  акту виконаних робіт від 20.09.2022, складеного СПД ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу  з вини ОСОБА_1   склала 237 958 грн, що  менше  суми 247 219 грн 85 коп, яку  відповідно до звіту №19091 від 12.06.2022 (а.с.43-47).
 
Установивши що вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля перевищує виплачений  йому розмір страхового відшкодування,  районним судом обґрунтовано зроблено висновок, що з  ОСОБА_1 , як з винної особи  на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, що складає 108 736 грн 79 коп (237 958-129 221, 21 = 108 736,79). 
 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку  про  наявність правових підстав до стягнення з ОСОБА_1 у відшкодування заподіяних позивачу збитків (майнової шкоди),  в розмірі 108 736 грн 79 коп.
 
Доводи апеляційної скарги про  недоведеність вимог заявленого позову, остільки сума матеріальної шкоди  покривається розміром сплаченого страхового відшкодування, - безпідставні, остільки страховою компанією розмір страхового відшкодування  визначено та виплачено на користь позивача  у відповідності до положень ст. 29 Закону №1961-ІV - з урахуванням фізичного зносу автомобіля Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1    установленого на підставі  звіту № 19091 від 12.06.2022, що склало 129 221 грн 21 коп  які й перераховано на користь ФОП ОСОБА_3 у якості сплати за відновлювальний ремонт транспортного засобу (а.с. 43-70).
 
У акті виконаних робіт замовником зазначено, що  претензій щодо якості встановлених запчастин і матеріалів та виконаних робіт у немає (а.с.19).
 
Отже, різниця між  відшкодованою страховою компанією сумою, сплаченою на користь позивача  та  загальною вартістю ремонту транспортного засобу  становить 108 736 грн 79коп, які  у відповідності до вимог ст.1194 ЦК України районним судом й стягнуто з винної особи.
 
Матеріалами справи не спростовано висновки районного суду про понесення позивачем витрат на ремонт пошкодженого з вини ОСОБА_1 транспортного засобу, на загальну суму 237 958грн., яка є  меншою від   суми, встановленої звітом  оцінювача за замовлення страхової компанії.
 
Розмір установленої судом моральної (немайнової) шкоди, в сумі 1000грн. завданої внаслідок  пошкодження діями відповідача  належного позивачу транспортного засобу,  відповідає  характеру й тривалості заподіяних моральних страждань  та є правильним.
 
За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими твердження апеляційної скарги про недоведеність заявлених по справі позовних вимог та  відсутність  підстав до стягнення матеріальної та моральної шкоди.
 
Разом з тим висновки районного суду, викладені у мотивувальній частині рішення суду про відсутність правових підстав  до задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу підлягають виключенню, враховуючи наступне.
 
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
 
Визнаючи відсутніми підстави до стягнення  з відповідача витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з відсутністю у справі доказів на підтвердження несення позивачем таких витрат.
 
Між тим, таких висновків районний суд дійшов з порушенням норм процесуального права.
 
Згідно вимог ч. 1 - 3ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
 
розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
 
розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Отже, законодавцем передбачено право особи на відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, лише при  наявності договору про надання такої допомоги та  визначених у ньому  умов оплати, а  на підтвердження  наданих послуг  учасник справи має подати  детальний опис виконаних робіт.
 
Разом з тим, на час прийняття судом рішення як договір про надання правничої допомоги так і детальний опис робіт позивачем до справи не долучено.
 
Відповідно до матеріалів представник позивача у п.3 резолютивної частини позовної заяви просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи, без зазначення суми грошових коштів. А в мотивах виклав лише попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи та які складатимуться з витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору й витрат на правничу допомогу орієнтовно  на суму 30 000 грн.
 
Отже, у справі міститься лише орієнтований розрахунок витрат по справі, що залишилося поза увагою суду та належного врахування під час вирішення заяви, остільки зазначене виключало правові підстави вирішення такої заяви під час вирішення спору.
 
Хибними є й висновки суду про відсутність підстав до стягнення витрат на правничу допомогу  у зв`язку з недолученням до справи доказів їх оплати, остільки це суперечить правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від    
 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність внесення виправлень у мотивувальну частину  рішення суду шляхом виключення висновків про відсутність підстав до задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про   незаконність постановленого по справі додаткового рішення,  колегія суддів враховує таке.
 
Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
 
Як зазначено вище підстави, умови стягнення витрат на професійну правничу допомогу  передбачено ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України.
 
За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
 
Відповідно до справи, позивач у позові просив стягнути витрати по справі, пов`язані з професійною правничою допомогою. 
 
Окрім цього, 02.10.2023 поштою його представником подано до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
 
Установлено, що районним судом за наслідками вирішення позову по справі ухвалено рішення 26.09.2023 й визначений положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України п`ятиденний строк спливає 30.09.2023, який припадає на суботу.
 
Згідно ч. 3 ст.124 ЦПК України якщо  закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
 
Відповідно до справи, заяву про ухвалення додаткового рішення представником позивача здано на пошту 02.10.2023, що свідчить про звернення її у суд з відповідною заявою в межах визначеного законом п`ятиденного строку (а.с.103,129).
 
Як убачається з матеріалів справи представником позивача на підтвердження своїх вимог надано: 
- копію договору про надання правничої допомоги  від  25.10.2022року, укладеного  між ОСОБА_2 та адвокатським бюро «Подолянко та партнери», а також детальний опис робіт, виконаних адвокатом та акт наданих робіт/послуг від 02..10.2023 (а.с.119-123). 
  
Згідно ч.4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін  ).
 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
 
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
 
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
 
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
 
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
 
Отже, колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені позивачем на  професійну правничу допомогу, дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з інших сторін, адже цей розмір, окрім іншого має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
 
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).
 
 Відповідно зо  акту виконаних робіт, адвокатом на отримання, вивчення та підготовки відзиву на позов, а також відправлення копії відзиву учасникам справи та подання його до суду  потрачено 5 годин.
 
Між тим, направлення учасникам справи та подання до суду відзиву до правової допомоги не відноситься. 
 
Окрім цього, неможливо вважати як різновидом правової допомоги направлення до суду позовної заяви, а складання заяви про ухвалення додаткового рішення оплатою додатково не підлягає, що залишилося без уваги суду та належної оцінки в рішенні.
 
Враховуючи викладене, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості вчинених адвокатом дій, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав зміни додаткового рішення суду шляхом зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 з  30 000 грн до 15 000 грн.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Стукалової Ірини Валеріївни в інтересах ОСОБА_1   на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року та на додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року задовольнити частково.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року у змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року змінити.
 
Зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2 з 30 000 грн  до 15 000 грн.
 
Постанова суду  набирає законної сили негайно з моменту прийняття  й  касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                 

Судді: