Постанова
Іменем України 
 
13 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 461/2716/20 
провадження № 61-3930св24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 
третя особа - Перша Львівська державна нотаріальна контора,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_7 , яка підписана представником Лукою Тарасом Миколайовичем , та касаційну скаргу ОСОБА_5 , яка підписана представником Лукою Тарасом Миколайовичем , на постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року в складі колегії суддів: Бойко С. М., Левика Я. А., Шандри М. М., 
 
Історія справи
Короткий зміст позову
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Перша Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.
 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
 
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року, з урахуванням виправлених у ній помилок (описок) ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року, клопотання представника відповідача Луки Т. М. задоволено.
 
Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за участю третьої особи: Першої Львівської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, в частині позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування.
 
Ухвала суду першої інстанції про закриття мотивована тим, що:
дослідивши рішення судів у справі №461/8963/17 вбачається, що підстави, предмет та сторони даного позову та позову у справі, що вирішена судом є тими самими, тому суд вважав за необхідне провадження у справі закрити на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення у цивільній справі, винесене у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Тому, суд зробив висновок, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі підставне і підлягає задоволенню.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року, з урахуванням виправлених у ній помилок (описок) ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року, скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
в судове засідання апеляційного суду інші учасники справи повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення на останні відомі суду адреси місця їхнього проживання і заяв про зміну такого до суду не надходило, тому, в силу положень статті 131 ЦПК України, вважаються доставленими навіть у разі повернення поштового відправлення до суду з відміткою: «адресат відсутній», клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України у їхній відсутності;
підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України, для закриття провадження в даній справі у суду першої інстанції не було, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
17 березня 2024 року ОСОБА_7 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу, яка підписана представником Лукою Т. М. , на постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, у якій просила:
скасувати оскаржену постанову апеляційного суду;
ухвалу суду першої інстанції залишити в силі;
вирішити питання про стягнення судових витрат.
 
Касаційна скарга, зокрема, мотивована тим, що:
            учасники справи не повідомлялись про розгляд справи 07 лютого 2024 року, оскільки повістка про розгляд справи на 07 лютого 2024 року ОСОБА_6 09 лютого 2024 року повернулась «адресат відсутній за вказаною адресою», повістка про розгляд справи на 07 лютого 2024 року ОСОБА_7 08 лютого 2024 року повернулась «адресат відсутній за вказаною адресою», повістка про розгляд справи на 07 лютого 2024 року ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутня, повістка про розгляд справи на 07 лютого 2024 року адвокату Лука Т. М. в матеріалах справи відсутня, що дає можливість стверджувати про допущення процесуальних порушень вимог закону судом апеляційної інстанції;
            судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
            в справі № 461/559/14-ц між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет, а саме питання визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру, що находиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування.
            
18 березня 2024 року ОСОБА_5 через підсистему Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Лукою Т. М. , на постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, у якій просила:
скасувати оскаржену постанову апеляційного суду;
направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга, зокрема, мотивована тим, що:
            ОСОБА_5 відповідно до вимог закону про розгляд справи ніхто не повідомляв, що є грубим порушенням норм процесуального права та самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення; розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції, а також грубим порушенням вимог статей 128-130, 223 ЦПК України;
            положення ЦПК України не дають підстав для висновку, що повернення до суду кореспонденції із зазначенням причин повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Повернення поштової кореспонденції з таких причин не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її відсутність за адресою, повідомленою суду.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у справіза касаційною скаргою ОСОБА_7 , яка підписана представником Лукою Т. М. , на постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_5 , яка підписана представником Лукою Т. М. , на постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року.
 
04 червня 2024 року справа передана судді-доповідачу Крату В. І.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 02 травня 2024 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.
 
В ухвалі Верховного Суду від 03 червня 2024 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.
 
Позиція Верховного Суду
 
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частина третя статті 368 ЦПК України).
 
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).
 
Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
 
Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21)).
 
У справі, що переглядається:
в оскарженій постанові апеляційного суду зазначено, що «в судове засідання апеляційного суду інші учасники справи повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення на останні відомі суду адреси місця їхнього проживання і заяв про зміну такого до суду не надходило, тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, вважаються доставленими навіть у разі повернення поштового відправлення до суду з відміткою «адресат відсутній», клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України у їхній відсутності» (т. 4, а. с. 231);
в матеріалах справи містяться: повістка-повідомлення про виклик до суду, яким апеляційний суд повідомляє ОСОБА_7 , що об 11год 00 хв 07 лютого 2024 року відбудеться розгляд справи № 461/2716/20, (т. 4, а. с. 213); поштовий конверт (ідентифікатор 0600246237732) та рекомендоване повідомлення про вручення поштового повідомлення ОСОБА_7 (ідентифікатор НОМЕР_1 з довідкою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 4, а. с. 222);
в матеріалах справи містяться: повістка-повідомлення про виклик до суду, яким апеляційний суд повідомляє ОСОБА_5 , що об 11 год 00 хв 07 лютого 2024 року відбудеться розгляд справи № 461/2716/20, (т. 4, а. с. 216), втім відсутній поштовий конверт та рекомендоване повідомлення про вручення поштового повідомлення ОСОБА_5 .
 
За таких обставин, відповідачку ОСОБА_5 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції 07 лютого 2024 року, відповідачка ОСОБА_7 вважається, відповідно до процесуального закону  належним чином повідомленою про розгляд справи судом апеляційної інстанції.
 
Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).
 
Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України). 
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_5  дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку із наведеним касаційний суд вважає, що: касаційну скаргу  ОСОБА_5 належить задовольнити; оскаржену постанову апеляційного суду скасувати; передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
 
Постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції (підпункт «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України).
 
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що:
«згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи. З урахуванням наведеного Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступає від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 756/2157/15-ц.
У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
 
Тому, з урахуванням висновку щодо суті касаційних скарг, розподіл судових витрат, в тому числі й понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_7 , яка підписана представником Лукою Тарасом Миколайовичем , залишити без задоволення.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_5 , яка підписана представником Лукою Тарасом Миколайовичем , задовольнити.
 
Постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року втрачає законну.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Д. А. Гудима
 
І. О. Дундар
 
В. М. Коротун
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков