ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року 
м. Київ

справа №280/737/19
адміністративне провадження № К/990/14988/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів:                     Єзерова А.А., Шарапи В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 у справі №280/737/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У 2019 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 90 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при проведенні з 01.01.2018 перерахунку пенсії позивача згідно частини четвертої статті 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон України №2262-ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»;
- зобов`язати відповідача провести з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно частини четвертої статті 63 Закону України №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи із основного розміру пенсії 90 % відповідних сум грошового забезпечення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2019 позов задоволено.
Рішення набрало законної сили 31.05.2019, виконавчі листі на виконання вищезазначеного рішення позивачу видані 12.11.2019.
21.12.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшла заява вх.№ 76042 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 280/737/19, у якій вона просила суд замінити сторону виконавчого провадження (стягувача) ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю, на його спадкоємця ОСОБА_2 .
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2021, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022, заяву про заміну сторони виконавчого провадження у справі №280/737/19 задоволено, та замінено стягувача у виконавчих листах, виданих Запорізьким окружним адміністративним судом 12.11.2019 у справі №280/737/19, а саме, ОСОБА_1 на його правонаступника - ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі №280/737/19 відмовити.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 20.07.2022 відкрито касаційне провадження на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 10.04.2024 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, визнав обґрунтованими доводи заявниці, що вона є правонаступником позивача щодо отримання невиплаченої пенсії у зв`язку із його смертю. 
Суди першої та апеляційної інстанції також виходили з того, що оскільки ОСОБА_2 є дружною померлого ОСОБА_1 та прийняла спадщину, то у відповідності до статті 1227 Цивільного кодексу України та статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», набула право на отримання суми пенсії, нарахованих ОСОБА_1 на виконання рішення суду, проте не виплачених за життя.
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції не надали належного висновку, що за змістом статті 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виняток з цього правила у відповідності до статті 1219 ЦК України становлять права та обов`язки, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, та не могли б належати іншій особі за життя спадкодавця як такі, що пов`язані з життєдіяльністю певної особи. Їх зокрема, утворюють: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Звергає увагу, що відповідно до частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. 
Водночас зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції не було взято до уваги те, що доказів того, що в даний час здійснюється виконавче провадження з виконання судового рішення у справі 280/737/19 заявницею не надано.
Вважає, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, та відповідно й заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії.
ОСОБА_2 правом надання відзиву на касаційну скаргу не скористалася, що не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).
Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.
Судами встановлено, що позивачу 11.08.1981 призначено пенсію відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР №986 «Про затвердження Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей» з розрахунку 75% відповідних сум грошового забезпечення.
З 1992 року відповідно до Закону України № 2262-IV було призначено пенсію за вислугою років з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, вислуга складає 49 років, що підтверджується і розрахунком, станом на 01.01.2007. Відповідно до розрахунку станом на 01.12.2017 основний розмір пенсії складав 90% грошового забезпечення (вислуга 49 років).
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з 01.01.2018 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням збільшеного розміру посадового окладу, але зменшено основний розмір його пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення (з 01.01.2018).
30.01.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату йому пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.02.2019 №199/М-9 позивача повідомлено про те, що перерахунок проведено згідно з нормами законодавства, яке діяло на день проведення відповідного перерахунку, тому й максимальний розмір пенсії позивача не перевищує 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення раніше призначеної пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, позивач звернувся з позовом до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2019 у справі №280/737/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення з 01.01.2018 основного розміру пенсії позивача під час перерахунку та виплати пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення та зобов`язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплатити пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення з 01.01.2018 з урахуванням раніше виплачених сум. 
Рішення набрало законної сили 31.05.2019, виконавчі листі на виконання вищезазначеного рішення позивачу видані 12.11.2019.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер. 
На виконання судового рішення відповідачем за життя позивача, було здійснено перерахунок пенсії, внаслідок чого сформована доплата 21546,00 гривень.
Судами встановлено, що згідно з інформацією зазначеною у довідці Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Дячук Ольги Миколаївни №67/02-14 від 28.10.2021 ОСОБА_2 прийняла спадщину за законом за статтею 1268 ЦК України після померлого чоловіка ОСОБА_1 .
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України №2262-ХІІ, на підставі якого отримував пенсію померлий ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 61 Закону України №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 3-1 така заява подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Згідно з пунктом 9 Порядку № 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера додаються такі документи:
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Зміст статті 61 Закону України №2262-ХІІ узгоджується з положеннями ЦК України.
Так, згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Статтею 1227 ЦК України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, Закон України № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. 
У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
Колегія суддів звертає увагу, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони у виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.05.2023 у справі №520/926/21, від 16.05.2023 у справі №420/288/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 21.11.2023 у справі №420/25799/21, від 29.11.2023 у справі №420/6927/22, від 29.11.2023 у справі №420/18680/21, від 05.12.2023 у справі №420/18164/21, від 24.01.2024 у справі №380/9537/21, від 30.01.2024 у справі №420/8604/21, від 15.02.2024 у справі №420/25417/21, від 15.02.2024 у справі №560/14067/21.
З урахуванням зазначеного, Верховний Суд констатує, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому документі у цій справі, а тому оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення вказаної заяви є такими, що прийняті з порушенням норм процесуального права, та підлягають скасуванню.
VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно з частиною першою статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому листі та доводи касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права знайшли своє підтвердження. Вказане свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваних рішень і ухвалення у цій справі нового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони (стягувача) правонаступником.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 скасувати.
В задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                             С. М. Чиркін

                                                                                          А.А. Єзеров

                                                                                          В. М. Шарапа