Номер провадження: 22-ц/813/685/24 
Справа № 522/14214/17
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс») у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Чернявської Л.М. 17 листопада 2021 року у м. Одеса, - 

встановила:

У серпні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 2-3).
В обґрунтування позову ПАТ «УкрСиббанк» посилалось на те, що згідно з Договором про надання споживчого кредиту № 11097506000 від 18.12.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року - ПАТ «УкрСиббанк») надав ОСОБА_1 кредит в сумі 64000,00 доларів США строком до 18.12.2027 року, який забезпечений договором поруки № 77117 від 18.12.2006 року, із змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 17.05.2011 року, за яким ОСОБА_3 прийняла на себе зобов`язання відповідати в повному об`ємі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 . Додатковою угодою №1 від 17.05.2011 року до кредитного договору були внесені зміни, згідно яких сторони домовилися, що позичальник зобов`язаний з дати підписання угоди повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановленні графіком погашення кредиту. Також сторони домовилися, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі. Позивач неодноразово звертався у письмовому вигляді до відповідачів з вимогою про виконання договору, проте відповідачі не виконували взятих на себе зобов`язань.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 11097506000 від 18.12.2006 року у розмірі 42281,12 доларів США, пені у розмірі 8321,93 грн. та суму сплаченого судового збору по 8272,26 грн. з кожного, усього 16544,52 грн. (т. 1 а.с. 95-97).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення було задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2017 року скасовано (т. 1 а.с. 123).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2021 року позов ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 11097506000 від 18.12.2006 року у розмірі 42 281,12 доларів США, пені у розмірі 8321,93 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 16544,52 грн. В іншій частині позову відмовлено (т. 1 а.с. 229-230).
В апеляційній скарзі представник АТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс») просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а.с. 1-6).
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що первісні умови Кредитного договору (п.п.10.2) передбачали на майбутнє можливість зміни відсоткової ставки, не встановлюючи обмежень щодо розміру такого збільшення, тобто у будь-якому розмірі. Додаткова угода №1 до Договору поруки №77117 від 18.12.2006 року була укладена у зв`язку із укладенням 17.05.2011 року Додаткової угоди №1 до Кредитного договору № 11097506000 від 18.12.2006 року. Тобто, за даною угодою поручитель погодився зі змінами, які були внесені до кредитного договору. Таким чином, додаткова угода лише деталізує порядок та умови можливого збільшення відсоткової ставки на підставі п.п. 10.2 Кредитного договору, але не змінює зміст існуючих зобов`язань та не змінює існуючу ставку.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.04.2024 року залучено до участі у справі, в якості правонаступника АТ «УкрСиббанк», ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс»
Сторони про розгляд справи на 09 квітня 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс», відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились. 
Судова повістка, надіслана на адресу ОСОБА_1 , повернулась до суду апеляційної інстанції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто, вказана судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, що кореспондується із положеннями п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 21.12.2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30.11.2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31.08.2022 року у справі № 760/17314/17).
Сповіщення ОСОБА_3 та її представника про розгляд справи здійснено за допомогою месенджера Viber на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року № 28.
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс») підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування судом норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно Договору про надання споживчого кредиту № 11097506000 від 18.12.2006 року, АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року - ПАТ «УкрСиббанк») надав ОСОБА_1 кредит в сумі 64000 доларів США строком до 18.12.2027 року.
В забезпечення виконання умов вищезазначеного кредитного договору, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 18.12.2006 року було укладено договір поруки № 77117, за яким ОСОБА_2 прийняла на себе зобов`язання відповідати, у повному об`ємі, за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 .
Додатковою угодою №1 від 17.05.2011 року до кредитного договору були внесені зміни, згідно яких сторони домовилися, що позичальник зобов`язаний з дати підписання угоди повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту. Сторони також домовилися, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі. 
На підставі викладеного були внесені зміни до договору поруки, відповідно до додаткової угоди №1 від 17.05.2011 року, а саме у зв`язку із укладенням між банком та ОСОБА_1 додаткової угоди від 17.05.2011 року до договору про надання споживчого кредиту від 18.12.2006 року, поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується договором, в частині зміни схеми погашення кредиту, також договір було доповнено пунктом 5.11, згідно якого сторони ознайомлені з усіма умовами договору, що обумовлюють основне зобов`язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2021 року клопотання відповідача ОСОБА_3 про призначення судово-почеркознавчої експертизи було задоволено. Призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання - чи виконаний підпис на додатковій угоді до договору поруки № 77117 від 18.12.2006 року, датованій 17.05.2011 року на аркуші справи 22 самою ОСОБА_3 чи іншою особою?
Однак, матеріали справи було повернуто до суду першої інстанції без виконання, оскільки вартість проведення експертизи не була сплачена, не було надано оригіналу досліджуваного документа та експериментальних зразків підпису.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до поручителя ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що обсяг фінансової відповідальності поручителя після укладення додаткової угоди від 17.05.2011 року до договору про надання споживчого кредиту від 18.12.2006 року збільшився у два рази за процентною ставкою за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін.
Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.
Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч. 1 ст. 559 ЦК України).
За змістом зазначеного правила, до припинення поруки приводять такі зміни умов основного зобов`язання, запроваджені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності такої особи, тобто до такого збільшення обсягу зобов`язання, яке не було передбачено умовами основного зобов`язання в момент видання поруки та/або згідно з умовами договору поруки.
Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.
Верховний Суд у постанові від 09.12.2019 року у справі № 569/11865/16-ц (провадження № 61-18995сво18) зазначив, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення його обсягу відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.
Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.
Висновок про припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.
Такі правові висновки щодо застосування ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19).
Таким чином, аналіз норми ч. 1 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання.
Підставою застосування цієї норми достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. Тому обставини щодо подальшого фактичного виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження дії поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення розміру основного зобов`язання).Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу.
Оцінюючи доводи суду першої інстанції щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок укладення додаткової угоди №1 від 17.05.2011 року, колегія суддів доходить висновку, що додаткова угода не містить нових умов щодо підвищення розміру процентної ставки, а лише деталізує такі умови та обмежує розмір збільшеної відсоткової ставки, що не свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителя. Умови про збільшення відсоткової ставки викладені у п. 10.2 кредитного договору, а додатковою угодою від 17.05.2011 року № 1 сторони лише узгодили, за яких обставин та яким чином збільшується процентна ставка. Таким чином, не відбулося встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, а лише конкретизовано дійсні умови, викладені у п. 10.2 кредитного договору.
Колегія суддів також зазначає, що від перенесення строків сплати процентів їх розмір не змінюється, оскільки як до внесення змін у кредитний договір, так і після цього проценти нараховувалися в останній робочий день поточного місяця, а сплачуватися мали у наступному місяці.
Вирішуючи питання про те, чи призвело укладення додаткової угоди від 17.05.2011 року до збільшення обсягу відповідальності поручителя, колегією суддів враховано, що зміст цієї угоди свідчить про те, що сторони кредитного договору досягли домовленості щодо викладення графіка погашення заборгованості у новій редакції, однак, строк кредитування залишився незмінним, що свідчить про відсутність обставин, за яких міг бути збільшений обсяг відповідальності поручителя.
Таким чином, у даному випадку відсутні правові підстави вважати, що порука за кредитним договором № 11097506000 від 18.12.2006 року припинилася у зв`язку зі збільшенням обсягу відповідальності поручителя, на підставі чого колегія суддів доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог АКІБ «УкрСиббанк», заявлених до поручителя ОСОБА_2 , та необхідність їх задоволення.
Крім того, необгрунтованими є доводи суду першої інстанції про недоведеність факту укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 додаткової угоди до договору поруки №77117 від 18.12.2006 року, датованої 17.05.2011 року, оскільки матеріали справи містять належним чином засвідчену копію такого договору, і доказів того, що вказана додаткова угода не підписувалась поручителем ОСОБА_2 , останньою суду апеляційної інстанції не надано, на підставі чого колегія суддів вважає встановленим факт укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 додаткової угоди від 17.05.2011 року до договору поруки №77117 від 18.12.2006 року. 
З матеріалів справи також вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання, у відповідачів виникла заборгованість, яка станом на 24.07.2017 року становила 42281 доларів США та пені в розмірі 8321,21 грн., з яких: 38593,11 доларів США – заборгованість за кредитом у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1145,52 доларів США за строк з 25.04.2017 року по 24.07.2017 року; 3688,01 доларів США – заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 3316,24 доларів США за строк з 01.10.2016 року по 30.06.2017 року; 874,56 грн. – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28.04.2017 року по 24.07.2017 року; 7446,65 грн. – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 26.11.2016 року по 24.07.2017 року.
Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.
За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
За встановлених судом обставин, колегія суддів доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс») шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором № 11097506000 від 18.12.2006 року у розмірі 42281 доларів США 12 центів, та пені у розмірі 8321 грн. 93 коп.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц, та від 23.10.2019 року у справі № 723/304/16-ц.
Таким чином, з відповідачів на користь Банку підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту у валюті кредиту - доларах США, без визначення її еквівалента у гривні.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не у повному обсязі з`ясував обставини справи, не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, порушив норми матеріального права що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2021 року та постановлення нового судового рішення про задоволення позову АТ «УкрСиббанк», з наведених вище підстав.
Щодо судових витрат.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі викладеного, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у рівних частках, на користь АТ «УкрСиббанк» підлягають стягненню судові витрати за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 16544,52 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс») – задовольнити.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2021 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, рахунок № НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк» МФО 351005 код 09807750) суму заборгованості за кредитним договором № 11097506000 від 18.12.2006 року у розмірі 42281 (сорок дві тисячі двісті вісімдесят один) доларів США 12 центів та пені у розмірі 8321 (вісім тисяч триста двадцять одна) грн. 93 коп.
Стягнути, у рівних частках, з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, рахунок № НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк» МФО 351005 код 09807750) суму сплаченого судового збору у розмірі 16544 гривень 52 копійки. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 03 травня 2024 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе