УХВАЛА
 
10 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 369/12211/19
провадження № 61-6698ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , у травні 2024 року через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з урахуванням наступного.
 
І. Відповідно до частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Безпосередньо у касаційній скарзі зазначає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що оскаржувану постанову апеляційного суду отримала 05 квітня 2024 року.
 
Повний текст постанови апеляційного суду складено 09 лютого 2024 року, тому строк на касаційне оскарження сплинув 11 березня 2024 року. Разом із цим касаційна скарга подана через підсистему «Електронний суд» 06 травня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Питання про поновлення строку на касаційне оскарження та відкриття касаційного провадження не може бути вирішено з огляду на наступне.
 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
 
Представником заявника не надано жодних доказів, на підтвердження того, що копію постанови Київського апеляційного суду від 22 листопада 2024 року не було надіслано судом апеляційної інстанції протягом двох днів з дня складення повного тексту постанови. 
 
Водночас, представник заявника має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний Суд, однак в касаційній скарзі відсутні відомості про отримання копії оскаржуваної постанови представником заявника через електронний кабінет в підсистемі Електронний Суд..
 
Перевірка дотримання строку на касаційне оскарження має істотне значення для вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
За змістом частини другої та четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
 
У разі подання клопотання про поновлення пропущеного строку заявник повинен одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій. 
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.
 
За таких обставин поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження на даний час недоведена.
 
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно надати належні докази, що підтверджують обставини, що зазначені заявником як підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
ІІ. Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не додано до касаційної скарги доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законом розмірі.
 
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що звертаючись у 2019 році до суду з позовом, ОСОБА_3 було зазначено ціну позову у розмірі 3 250 000,00 грн. 
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921,00 грн.
 
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону на час подання позовної заяви, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Судовий збір за позовні вимоги про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнання особистою приватною власністю майна визначається з урахуванням вартості спірного майна.
 
Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Також у разі оскарження у касаційному порядку судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, якщо сторона не згодна з таким рішенням у цілому, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.
 
Отже, при поданні касаційної скарги на рішення, які ухвалені за наслідками розгляду первісного позову та зустрічного позову, які заявник оскаржує в цілому, судовий збір має бути сплачений з урахуванням судового збору, що підлягав сплаті за подання первісного та зустрічного позовів.
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , у якій просила визнати за нею право особистої приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером № 3222482004:02:001:0172 та будинок із допоможними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером № 3222482004:02:001:0172.
 
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
 
З урахуванням зазначеного вище, при поданні касаційної скарги заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 15 368,00 грн (1 921,00 грн х 5 + 1 921,00 х 5 х 200 % х 0,8).
 
Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        І. Ю. Гулейков