Справа № 462/6060/23                                Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І. 
Провадження № 22-ц/811/731/24                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       14 травня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лавринів Марії Ярославівни на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року в складі судді Ліуша А.І. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -
встановив:

У серпні 2023 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Вимоги обгрунтовує тим, що 18 липня 2008 року між сторонами укладено шлюб. Від спільного проживання у сторін народилися діти, які проживаючть разом з нею. У той же час, відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по забезпеченню дітей, тому змушена звернутись до суду з позовом. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не може самостійно утримувати трьох дітей. 
Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 2/3 від його заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи із 07.08.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року позов задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в розмірі по 2/3 (дві третини) від його заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 серпня 2023 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Допущено негайне виконання судового рішення в межах стягнення суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.
Рішення суду оскаржила представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Лавринів М.Я., вважає рішення необґрунтованим та незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. 
Зазначає, що відповідач постійно надавав та надає кошти на утримання дітей, про що свідчать надані квитанції, а повідомлені позивачкою обставини, викладені у позовній заяві не відповідають дійсності.
Стверджує, що з метою створення штучних доказів окремого проживання відповідача від дітей та позивачки, а також вчинення ним домашнього насильства, остання неодноразово провокувала конфліктні ситуації, викликала працівників поліції, при цьому заборонні приписи, складені працівниками поліції, скасовані у судовому порядку.
Покликаючись на норми матеріального закону, який регулює спірні правовідносини щодо мінімального розміру аліментів, присудження таких у частці від заробітку чи твердій грошовій сумі, зазначає, що у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Разом з цим, суд не врахував такі положення закону.
Звертає увагу, що позивачкою ОСОБА_2 не долучено жодного документа на підтвердження позовних вимог, а саме достатності заробітку (доходу) відповідача для можливості стягнення з нього аліментів у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або у розмірі 2/3 від його заробітку в місяць на кожну дитину.
Зокрема, згідно довідки про доходи відповідача, розмір щомісячної нарахованої заробітної плати за календарний місяць становить 7725,00 грн, однак суд не досліджував обставин достатності заробітку платника аліментів, а лише формально вказав, що останній спроможний платити аліменти у визначеному розмірі.
Зазначає, що слідуючи резолютивній частині оскаржуваного рішення суд зобов`язав відповідача сплачувати на трьох дітей 15 450,00 грн., однак відрахування не можуть перевищувати 70 % доходів платника аліментів.
Враховуючи доходи відповідача, вважає, що співмірним є виконання обов`язку по утриманню дітей у розмірі 1/2 частки від заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.
Просить змінити рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частини усіх видій заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 14 серпня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно із ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції враховував матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей, з метою забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що є обов`язком відповідача як батька, тому суд дійшов висновку про стягнення відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2/3 (дві третини) від його заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07 серпня 2023 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
При цьому, у резолютивній частині рішення суд вказав про необхідність стягнення аліментів починаючи з 14 серпня 2023 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Також суд вирішив питання розподілу судових витрат.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).
Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6) СК України.
Судом встановлено, що сторони у справі є подружжям, 18 липня 2008 року, між ними було укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 (а.с. 12).
Від спільного проживання в сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 відповідно (а.с. 13-15).
Згідно копій витягів з Реєстру територіальної громади, діти сторін проживають за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).
Зазначена адреса співпадає з адресою місця реєстрації позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 22 вересня 2020 року, а також реєстрацією відповідача ОСОБА_1 згідно копії паспорта останнього (а.с. 5, 10).
Позивачка стверджує, що відповідач не проживає з нею та їх спільними дітьми, його місце проживання їй невідоме, діти знаходяться на її утриманні, при цьому, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відповідач декілька разів, без відповідної системності надсилав їй кошти банківськими переказами із призначенням платежу «аліменти».
Звертаючись з позовними вимогами про стягнення аліментів, позивачка ОСОБА_2 свої доводи у цій частині зводить до того, що відповідач будучи здоровим чоловіком, працездатним, повинен сплачувати аліменти у розмірі 2/3 від свого заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину. 
Відповідно до положень статей 180 та 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Положення частини 1 статті 182 СК України визначають обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів і до таких належать: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи спірні правовідносини, а також обставини, якими такі обґрунтовані, колегія суддів розділяє висновок суду першої інстанції про підставність вимог ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання спільних із відповідачем дітей, оскільки протилежного останній не довів, доказів утримання дітей суду не надав.
При цьому, надання суду копій квитанцій про переказ відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів у відповідному розмірі висновків суду не спростовує.
Крім цього, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний у добровільному порядку дбати про виховання та утримання дітей, натомість даний спір та пред`явлення позову ОСОБА_2 є свідченням того, що сторони у добровільному порядку не узгодили такі питання, наслідком чого є стягнення аліментів із відповідача у примусовому порядку.
В свою чергу, дійсно відповідно до частини 2 статті 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що у 2023році прожитковий мінімум для дітей для віком до 6 років становить 2 272 грн, дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.
Зазначені показники у ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є вищими.
Поряд з цим, встановлений законом прожитковий мінімум, це та сума, яка мінімально може задовольнити потреби дитини, тому розмір аліментів, з урахуванням матеріального становища дитини та її стану здоров`я, матеріального становища платника аліментів та інших обставин, які відповідно до ст. 182 СК України враховуються судом при визначенні розміру аліментів, може бути більшим для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Таким чином, основним критерієм визначення судом розміру аліментів на дитину має бути достатність аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Частиною 5 статті 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Таким чином, сімейне законодавство визначає, що розмір частки доходу платника аліментів на утримання трьох дітей становить 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно із довідкою про доходи № 01 від 31.01.2024 відповідача, ОСОБА_1 працює в ФОП ОСОБА_6 , займає посаду завідуючий складом, розмір щомісячної нарахованої заробітної плати за календарний місяць становить 7725,00 грн. (а.с. 51).
При цьому, такою інформацією, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не володів.
Враховуючи наведені вище норми матеріального права та встановлені колегією суддів обставини, апеляційний суд приходить переконання про те, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів не є обґрунтованим, відтак оскаржуване рішення у цій частині не відповідає вимогам законності, оскільки у матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження достатності заробітку (доходу) відповідача для можливості стягнення з нього аліментів у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або у розмірі 2/3 від його заробітку в місяць на кожну дитину.
Наведене дає підстави для висновку про те, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, що має наслідком зміну оскаржуваного рішення та стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить систематичне (стабільне) утримання усіх трьох дітей відповідача та сприятиме їх гармонійного розвитку.
Поряд з цим, задоволення апеляційної скарги не має наслідком перерозподілу судових витрат, оскільки не свідчить про безпідставність позовних вимог.
Окремо колегії суддів, звертає увагу на те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України).
Дійшовши у мотивах оскаржуваного рішення про необхідність стягнення аліментів з відповідача починаючи з 07 серпня 2023 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, у резолютивній частині рішення суд вказав про необхідність стягнення таких починаючи з 14 серпня 2023 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що свідчить про певну невідповідність відповідних частин судового рішення між собою.
Поряд цим, незважаючи на відсутність будь яких доводів позивачки з цього приводу, при цьому, враховуючи, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає за доцільне змінити оскаржуване рішення у цій частині та враховуючи положення ст. 191 СК України, за якими аліменти на дітей присуджуються від дня пред`явлення позову, стягнути такі з ОСОБА_1 з 08 серпня 2023 року, як часу пред`явлення позову згідно поштового відправлення (а.с. 23).
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення необхідно змінити шляхом зменшення розміру частки заробітку та часу, з якого стягувати аліменти на утримання дітей.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,  суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лавринів Марії Ярославівни – задовольнити. 
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2023 року – змінити.
Викласти абзаци перший та другий резолютивної частини рішення в такій редакції.
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2023 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
У решті рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 14 травня 2024 року.
Головуючий:                                                                               А.В. Ніткевич   
Судді:                                                                                          С.М. Бойко
                                                                               С.М. Копняк