ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4601/24 Справа № 186/456/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кривошея С.С. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді                                    Никифоряка Л.П.
Суддів                                               Новікової Г.В., Гапонова А.В., 
за участі секретаря судового засідання   Драгомерецької А.О.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за позовом  ОСОБА_1  до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій подано апеляційну скаргу Головним управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2024року (головуючий в суді першої інстанції Кривошеї С.С.), – 

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2023року  ОСОБА_1  подав в суд позов до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в якому виклав вимоги про стягнення на свою користь спричиненої незаконними діями відповідача матеріальної шкоди в розмірі 994200,00грн та моральної шкоди в розмірі 337436,00грн.
Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що в кримінальному провадженні № 42016041880000026 від 22 червня 2016року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, за яким  ОСОБА_1  07 жовтня 2016року було повідомлено про підозру, накладено арешт на належне позивачу зерно соняшника загальною вагою 227580кг, яке було визнано речовими доказами та вилучено 28 вересня 2016року, 02 жовтня 2016року, 11 жовтня 2016року, 12 жовтня 2016року, 18 жовтня 2016року та 19 жовтня 2016року. Двічі судами першої інстанції 06 червня 2017року та 28 липня 2018року  ОСОБА_1 визнавався невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 197-1 КК України та виправдовувався в зв`язку із недоведеністю того, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Вироки скасовувались апеляційним судом та справа направлялась на новий розгляд в суд першої інстанції та остаточно ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2022року кримінальне провадження відносно  ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 2 частини 2 статті 284 КПК України, у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. 
За таких умов, ОСОБА_1 вважав, що його перебування під слідством з 22 червня 2016року по 27 жовтня 2022року є незаконним в результаті чого йому спричинена діями органів досудового розслідування шкода. 
Матеріальна шкода позивачем обґрунтовувалась тим, що вилучене органами досудового розслідування зерно соняшника вагою 66280кг не повернуте, зерно втрачено та він позбавлений можливості користуватися своєю власністю чим порушено його право на мирне володіння майном. Розмір матеріальної шкоди спричиненої втратою зерна соняшника загальною вагою 66280кг  ОСОБА_1  визначив згідно відомостей електронної зернової біржі України щодо вартості 1 тони насіння соняшника в Дніпропетровській області відповідно до чого розмір матеріальної шкоди склав 994200,00грн. 
Розмір моральної шкоди позивач обґрунтовував погіршенням стану його здоров`я через постійний психологічний тиск, внаслідок чого заявник неодноразово потребував стаціонарного лікування, що також мало вплив на професійну діяльність та стало наслідком погіршення стосунків у сім`ї і з оточуючими людьми, також постраждала ділова репутація позивача. 

В подальшому 07 червня 2023року позивач уточнив позовні вимоги та в якості співвідповідача окрім Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області визначив також Державну казначейську службу України в Дніпропетровській області /а.с.81-87/; в заяві поданій до суду 29 січня 2024року  ОСОБА_1 збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути на його користь спричинену матеріальну шкоду в розмірі 994200,00грн та моральну шкоду в розмірі 518300,00грн /а.с.149-150/.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2024року позов задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 934 548,00грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 518 300,00грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди органом державної влади діють правила частини 6 цієї статті і така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Відповідальною особою за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким органом у даному випадку є ГУНП в Дніпропетровській області, як особа, відповідальна за збереження та повернення тимчасового вилученого майна зерна соняшника вагою 66280кг. 3 оглядну на викладене, визначений законом обов`язок повернути майно не виконаний державою Україна, у спірних правовідносинах не надано жодних гарантій повернення майна, не встановлено строку повернення такого майна, в зв`язку з чим, суд вважав, що наявні підстави для стягнення з Державного бюджету України заподіяної Позивачу матеріальної шкоди у розмірі вартості втраченого майна – 934548,00грн.
Правові підстави для стягнення шкоди суд вбачав у тім, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою та в ході судового розгляду підтверджена наявність інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків, а саме: неправомірність дій (бездіяльності) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою.
Також згідно висновків суду підтверджені обставини щодо розміру моральної шкоди, враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких він зазнав та з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважав, що на користь позивача із Державного бюджету України підлягала стягненню моральна шкода у розмірі 518300,00грн.

З рішенням суду не погодилось Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, представник якого в апеляційній скарзі вимагав скасувати рішення та відмовити в позові. 
Доводи скарги зводились до того, що судом не враховано того, що шкода завдана особі і майну підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Та заявник вважала, що слідчі під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 42016041880000026 діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Та відповідач наполягав, що у даному випадку належний позивачу, вилучений речовий доказ було передано на зберігання ФОП ОСОБА_2 та саме останній був відповідальною особою за збереження зерна соняшнику – та дії чи бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області не впливали на збереження речового доказу. Також в межах кримінального провадження не оскаржувались і не визнавались незаконними дії слідчого чи органів досудового розслідування.
Також в обґрунтування скарги заявник посилалася на те, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди і надані позивачем докази в підтвердження обставин щодо спричинення йому моральної шкоди не є належними та допустимими.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення позивач та його представника адвоката Меженної Ольги Володимирівни, пояснення представника ГУНП в Дніпропетровській області Штрихунової Альони Дмитрівни та представника казначейства ОСОБА_3 , дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2022року закрито на підставі пункту 2 частини 2 статті 284 КПК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення кримінальне провадження яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42016041880000026 від 22 червня 2016року, стосовно ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України; судом відмовлено в задоволенні цивільного позову; і прийняте рішення про залишення  ОСОБА_1  167 900кг речового доказу - насіння соняшника та передачу останньому речового доказу - насіння соняшника вагою 59680кг і 6600кг, яке знаходиться на зберіганні у фізичної особи підприємця ОСОБА_2 /а.с.3-5/.

У відповідності до Реєстру матеріалів досудового розслідування 28 вересня 2016року трактор реєстраційний номер НОМЕР_1 заповнений насінням соняшника в кількості 6600,00кг, причіп та комбайн передані під розписку власнику ОСОБА_1 , насіння соняшника в кількості 6600,00кг передані на зберігання СФГ «Сам», 02 жовтня 2026року насіння соняшника загальною вагою 59680,00кг передано на зберігання ФОП ОСОБА_2 /а.с.153-154/.

Згідно довідки в кримінальному провадженні № 42016041880000026 від 22 червня 2016року за ч.1 ст. 197-1 КК України 22 червня 2016року відомості внесені до ЄРДР, 04 жовтня 2016року повідомлено про підозру  ОСОБА_1 , 26 серпня 2020року до Павлоградської місцевої прокуратури надійшов рапорт про те, що суб`єкти господарювання «Д» та «Т» вчинили замах на привласнення чужого майна, а саме насіння соняшника вагою 66280, орієнтовною вартістю 464000,00грн з метою подальшої реалізації, яке згідно з постановами про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження № 42016041880000026 було передано останнім під розписку на відповідальне зберігання за адресою АДРЕСА_1 та 26 серпня 2020року відомості за даним фактом внесені до ЄРДР /а.с.52-55/. 

30 січня 2023 року  ОСОБА_1  адресував начальнику відділення поліції № 4 Синельніківського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області заяву з приводу повернення речових доказів /а.с.29/; 15 лютого 2023 року у відповіді ГУ НП України в Дніпропетровській області № 49-4-635 йшлося про те, що речові докази у вигляді насіння соняшника загальною вагою 66280кг знаходяться у ФОП ОСОБА_2 якому і слід адресувати ухвалу про повернення речових доказів /а.с.30/.

Середня ринкова вартість 1 тони насіння соняшника в Дніпропетровській області згідно відомостей електронної зернової біржі України станом на 21 березня 2023року становила 15000,00грн /а.с.31/.

Також позивачем долучено до матеріалів справи Виписку із медичної карти стаціонарного хворого  ОСОБА_1  № НОМЕР_2 відділення ендокринної терапії «ДОКЛМ» за період з 03.12.2018року по 14.12.2018року /а.с.6-8/; Виписку із медичної карти стаціонарного хворого  ОСОБА_1  № 2981 відділення ендокринної терапії «ДОКЛМ» за період з 28.11.2016року по 07.12.2016року /а.с.9-11/; Виписку із медичної карти стаціонарного хворого  ОСОБА_1  № 2981 відділення ендокринної терапії «ДОКЛМ» за період з 23.10.2017року по 01.11.2017року /а.с.12-14/; Виписку із медичної карти стаціонарного хворого  ОСОБА_1  № 2368 відділення ендокринної терапії «ДОКЛМ» за період з 15.03.2021року по 24.03.2021року /а.с.15-18/; Виписку із медичної карти стаціонарного хворого  ОСОБА_1  № 1993 відділення ендокринної терапії «ДОКЛМ» за період з 01.03.2023року по 10.03.2023року /а.с.25-28/.

Суд першої інстанції задовольняючи позов зробив висновок про те, що шкоди завдано позивачеві органом державної влади та його посадовими особами та є правові підстави для відповідальності за статтями 1173, 1174 ЦК України і підтверджена наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення. 

Перевіривши оскаржуване рішення апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався норм процесуального права, та повно встановив обставини у справі.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другою цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Втім, цими нормами визначається обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків, а саме: неправомірність дій (бездіяльності) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

У пункті 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», передбачено, що речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27 Порядку).

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що належне позивачу майно речовий доказ - насіння соняшника зберігалося в іншому місці так як було передане слідчим на зберігання ФОП ОСОБА_2 , та відповідачі не підтвердили наявності зазначеного речового доказу в місці де воно повинно було знаходитись.

Водночас згідно частини першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Отже суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову врахував, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин позивача та держави.

Заразом суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що наявність ухвали Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2022року якою закрито на підставі пункту 2 частини 2 статті 284 КПК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення кримінальне провадження яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42016041880000026 від 22 червня 2016року, стосовно ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, якою також вирішено повернути власнику майно що було речовим доказом у цьому провадженні, та встановлені факти відсутності такого майна – ставиться у пряму залежність з наявністю підстав для відшкодування шкоди у цивільних правовідносинах, оскільки суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, оцінює надані сторонами докази, крім того, з огляду на статтю 1174 ЦК України для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади встановлення наявності їх вини не є обов`язковою.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана внаслідок не тільки незаконного засудження, повідомлення про підозру, арешт, обшук, виїмку, а й інших дій внаслідок яких особі було заподіяно шкоду, та висновки суду узгоджуються із висновками щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 в якій зазначено, що за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Вищенаведене також узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 303/1776/19, постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 740/2921/16-ц (провадження № 61-3002св18) та постанові від 15 березня 2019 року у справі № 216/2150/17 (провадження № 61-11184св18).

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити без задоволення апеляційну скаргу та рішення суду без зміни.

Керуючись статтями 255, 268, 367, 375, 381 - 383 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2024року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2024року.

Судді: