ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року	Львів	Справа № 380/23094/23 пров. № А/857/4587/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Матковської З.М., Ніколіна В.В., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року (головуючий суддя: Желік О.М.,, місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про визнання протиправними і скасування постанов,-

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , 03.10.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 26 липня 2023 року № ЗХ/ЛВ/13/03/РРО/3452008352-ФС-1;
- визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 26 липня 2023 року № ЗХ/ЛВ/15365/13/03/РРО/3452008352-ФС-2.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДПС у Львівській області було проведено фактичні перевірки господарських одиниць ФОП ОСОБА_1 , результати якої викладені в актах від 08.06.2023. Надалі, на підставі актів фактичної перевірки, в яких встановлено порушення законодавства про працю, Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці винесено постанову від 26 липня 2023 року № ЗХ/ЛВ/13/03/РРО/3452008352-ФС-1 та постанову від 26 липня 2023 року № ЗХ/ЛВ/15365/13/03/РРО/3452008352-ФС-2. На думку позивача, висновки відповідача про порушення Кодексу Законів про працю України є необґрунтованими, оскільки одна з осіб, яка зазначена у актах перевірки від 08.06.2023, виконувала визначену роботу відповідно до укладеної цивільно-правової угоди, а інша особа взагалі не працювала у позивача. 
Крім цього, оскаржувані постанови прийняті без участі позивача, оскільки останній не був повідомлений належним чином про розгляд справи щодо накладення штрафу за порушення законодавства про працю. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 у задоволенні позову відмовлено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Відповідач, 26.03.2024 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, застосувавши до позивача санкції, передбачені абзацами другим та третім частини другої статті 265 КЗпП України діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що, у свою чергу, свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08.06.2023 посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області відповідно до направлень від 08.06.2023 № 4249, № 4250, № 4252 проведено фактичну перевірку, зокрема, з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за адресами здійснення господарської діяльності АДРЕСА_1 .
В акті (довідці) фактичної перевірки від 08.06.2023 вказано, що в приміщенні кіоску за адресою АДРЕСА_1 здійснювала діяльність з продажу товарів ОСОБА_2 , яка надала пояснення, що працює на посаді продавця у ФОП ОСОБА_1 з 01.06.2023. Повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 до ГУ ДПС у Львівській області ФОП ОСОБА_1 не подано, чим порушено вимоги ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме використання праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин.
За результатами перевірки ГУ ДПС у Львівській області у ФОП ОСОБА_1 за фактичним місцем здійснення господарської діяльності АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_2 допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, про що складено Акт фактичної перевірки від 08.06.2023 № 13/03/РРО/3452008352.
Міжрегіональним управлінням 24.07.2023 на адресу позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 24.07.2023 № ЗХ/ЛВ/ ДПС-15365/13/03/РРО/3452008352, яким ФОП ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 26.07.2023.
Уповноваженою посадовою особою Міжрегіонального управління 26.07.2023, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта перевірки Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2023 № 13/03/ РРО/3452008352, керуючись статтею 259 КЗпП України, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, та на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України, вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 67000, 00 грн.
Також, 08.06.2023 посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області відповідно до направлень від 08.06.2023 № 4244, № 4245, № 4246 проведено фактичну перевірку, зокрема, з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за адресами здійснення господарської діяльності АДРЕСА_2 .
В акті (довідці) фактичної перевірки від 08.06.2023 вказано, що в приміщенні кіоску за адресою АДРЕСА_2 здійснювала діяльність з продажу тютюнових виробів ОСОБА_3 , яка надала пояснення, що працює на посаді продавця у ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2023. Повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_3 на момент проведення перевірки до ГУ ДПС у Львівській області ФОП ОСОБА_1 не подано.
За результатами перевірки ГУ ДПС у Львівській області у ФОП ОСОБА_1 за фактичним місцем здійснення господарської діяльності АДРЕСА_2 , встановлено, що ОСОБА_3 допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, про що складено Акт фактичної перевірки від 08.06.2023 № 15365/13/03/РРО/3452008352.
Міжрегіональним управлінням 24.07.2023 на адресу позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 24.07.2023 № ЗХ/ЛВ/ДПС-13/03/ РРО/3452008352, яким ФОП ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 26.07.2023.
Уповноваженою посадовою особою Міжрегіонального управління 26.07.2023, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта перевірки Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2023 № 15365/13/03/РРО/3452008352, керуючись статтею 259 КЗпП України, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509, та на підставі абзацу 3 частини другої статті 265 КЗпП України, вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 201000, 00 грн.
Вважаючи вищевказані постанови про накладення штрафу протиправними, позивач звернувся до суду з метою їх скасування.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Стаття 2 визначає сфера дії цього Закону.
Так, заходи контролю здійснюються, зокрема, органами, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Відповідно до статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами третьою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи), визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі Порядок № 509).
Відповідно до абзацу 6 пункту 2 Порядку № 509, штрафи накладаються на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Згідно п. 3 Порядку № 509, справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
Відповідно до п. 4 Порядку № 509, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
Системний аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю є акт перевірки ДПС, її територіального органу. Справа про накладення штрафу на підставі такого акта розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою органу державної служби з питань праці, цього акта. Про дату одержання акта перевірки ДПС, її територіального органу, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що при поданні позову, так і в апеляційній скарзі, позивач покликається на те, що відповідач направив рішення № ЗХ/ЛВ/13/03/РРО/3452008352-ФС-1 від 24.07.2023 та № ЗХ/ЛВ/15365/13/03/РРО/3452008352-ФС-2 від 24.07.2023 щодо розгляду справ про накладення штрафу, який буде проводитися 26.07.2023, однак такі рішення отримано позивачем лише 29.07.2023, натомість оскаржувані постанови винесені 26.07.2023. Тобто, приймаючи оскаржувані постанови 26.07.2023, відповідач позбавив можливості позивача надати пояснення, свої зауваження докази щодо розгляду справ про накладення штрафу.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції залишив поза увагою вказані покликання позивача, натомість, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем, 15.06.2023 за вх. № 8195/ЗХ/1-23 та вх. 8196/ЗХ/1-23 отримано акти фактичної перевірки від Головного управління ДПС у Львівській області за № 15365/13/03/РРО/3452008352 та № 13/03/РРО/3452008352 від 08.06.2023, у ході проведення яких виявленні порушення законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 .
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем всупереч п. 3 Порядку № 509, не повідомлено позивача про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, зокрема актів фактичної перевірки від Головного управління ДПС у Львівській області за № 15365/13/03/РРО/3452008352 та № 13/03/РРО/3452008352 від 08.06.2023, не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання, на підставі яких позивача притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про працю. Оскільки, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази повідомлення позивача про отримання цих актів.
Натомість, суд апеляційної інстанції не бере до уваги «Повідомлення про дату одержання документів Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 19.06.2023 № ЗХ/1/7115-23  та фіскальний чек УДППЗ «Укрпошта» від 20.06.2023, як на докази повідомлення позивача про дату одержання відповідачем документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку № 509. Оскільки, фіскальний чек УДППЗ «Укрпошта» від 20.06.2023, підтверджує лише факт надання послуги відділенням поштового зв`язку та не є доказом персонального повідомлення позивача про отримання повідомлення. 
Крім цього, наведені вище документи не дають можливості ідентифікувати, що саме направлялося позивачу, так як до матеріалів справи не подано бланк опису вкладення у цінний лист тощо, який би надавав змогу встановити конкретний перелік документів, який направлявся адресату.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що положення пункту 3 Порядку № 509 покладає обов`язок на відповідача повідомити про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, суб`єкта господарювання не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання. Натомість, зміст цього обов`язку не вичерпується самим надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи, що стосовно такої особи здійснюється розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.
Для інформування особи, можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма або шляхом вручення повідомлення представнику, Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.
Отже, саме на уповноважену посадову особу покладається обов`язок з`ясувати чи поінформовано особу, оскільки таке повідомлення перебуває у тісному взаємозв`язку з можливістю позивача надати пояснення та свої зауваження докази щодо розгляду справ про накладення штрафу. При цьому, саме лише надсилання повідомлення (без доказів його отримання) не свідчить про її поінформованість. У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи.
З огляду на це, обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти суб`єктів господарювання та роботодавців про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, суб`єкта господарювання не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована), що на підставі акта перевірки ДПС, її територіальних органів, на неї можуть накласти штраф передбачений ч. 2 ст. 265 КЗпП України. 
Таке тлумачення пункту 3 Порядку № 509, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист права та інтереси фізичних та юридичних осіб. Повідомлення має на меті забезпечення участь особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. 
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки не здійснення відповідачем у встановленому законодавством порядку заходу державного нагляду (контролю), зокрема, неналежне повідомлення позивача про дату одержання актів фактичної перевірки від Головного управління ДПС у Львівській області за № 15365/13/03/РРО/ НОМЕР_1 та № 13/03/РРО/3452008352 від 08.06.2023, вказують на порушення процедури притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про працю та зайнятість, тобто на наявність процедурних порушень з боку посадових осіб відповідача, що є самостійною підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про задоволення позову.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При поданні позовної заяви позивач сплати судовий збір у розмірі 2680 грн (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3230345844.1 від 03.10.2023), за подання апеляційної скарги – 4020 грн (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 15161732 від 22.02.2023).
Оскільки, позовні вимоги задоволено повністю, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, судовий збір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, на користь позивача в сумі 6700 грн.
Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 380/23094/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 26 липня 2023 року № ЗХ/ЛВ/13/03/РРО/3452008352-ФС-1.
Визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 26 липня 2023 року № ЗХ/ЛВ/15365/13/03/РРО/3452008352-ФС-2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці (код ЄДРПОУ – 44778105) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 6700 грн (шість тисяч сімсот гривень).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. В. Ніколін