Справа № 752/23553/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6925/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 травня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Чередніченко Н.П., у справі № 752/23553/23 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -
 
                                                  УСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Зазначав, що судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року у справі № 760/16254/23, з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На даний час він не може сплачувати аліменти у встановленому розмірі, у зв`язку із погіршенням матеріального становища, оскільки, в березні 2023 року втратив роботу. Розмір стягуваних аліментів ставить його у скрутне матеріальне становище. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь  ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4  частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу подання заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні позову  ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що розмір аліментів підлягає зменшенню в зв`язку зі зміною його майнового стану. Вказує, що він не має стабільного доходу та ледве може забезпечити своє існування. Суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою той факт, що з березня 2023 року він втратив роботу та по цей час не може працевлаштуватися на роботу із заробітною платою, що давала б можливість сплачувати аліменти та забезпечувати себе матеріально. 
ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 21 листопада 2020 року між  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 764 (а.с. 9).
Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10). 
Судовим наказомСолом`янського районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року у справі № 760/16254/23, із  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивач переконливих доказів, на підтвердження обставин, викладених в позові, суду не надав, при цьому обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим наказом розміру аліментів.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 
Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями вищевказаної норми змінити раніше встановлений розмір аліментів можливо лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ОСОБА_1 не  надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказомСолом`янського районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року. 
Як на підставу для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач послався на те, що з березня 2023 року він втратив роботу, що призвело до зміни його матеріального становища та зниження рівня його доходів. 
Разом з тим, судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_1 видано Солом`янським районним судом м. Києва 25 липня 2023 року, тобто після настання подій, з якими позивач пов`язує підстави для зменшення розміру аліментів. Відтак, звільнення ОСОБА_1 з роботи не можна розцінювати як погіршення майнового стану.
Крім того, саме по собі зменшення доходу платника аліментів не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини. 
Позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження виникнення у нього інших обставин, які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів,порівняно з тими, які були станом на момент видачі судового наказу про стягнення із нього аліментів.
Позивачем було надано суду відомості про застраховану особу з Пенсійного фонду України за період з 2019 року по 2023 рік, з яких вбачається, що з квітня 2023 року по грудень 2023 року ОСОБА_1 не нараховувався заробіток та, відповідно, не сплачувались страхові внески (а.с. 11). 
Разом з тим, вказані відомості не дають можливості зробити висновок, що з моменту видачі судового наказу його майновий стан змінився та не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання синів у визначених судовими рішеннями розмірах.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Таким чином, оскільки позивачем ОСОБА_1 не надано достатніх доказів, які б підтверджували погіршення його майнового стану та неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді