У Х В А Л А
22 квітня 2024 року
м. Київ
справа № 593/320/20
провадження № 61-2336ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Молень Ростислав Богданович, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради (далі - КНП «Бережанський ОДГС» Тернопільської обласної ради) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.
Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора (головного лікаря) голови ліквідаційної комісії КНП «Бережанський ОДГС» Тернопільської обласної ради ОСОБА_2 «Про звільнення працівників у зв`язку із ліквідацією підприємства» від 19 грудня 2019 року № 86-к в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 з посади вихователя.
Поновлено ОСОБА_1 на роботі у КНП «Бережанський ОДГС» Тернопільської обласної ради на посаді вихователя з 28 грудня 2019 року.
Стягнено із КНП «Бережанський ОДГС» Тернопільської обласної ради на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 29 січня 2024 року задоволено апеляційну скаргу КНП «Бережанський ОДГС» Тернопільської обласної ради.
Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.
15 лютого 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Молень Р. Б., засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 січня 2024 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 січня 2024 року, прийняти нову постанову про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення ОСОБА_1 на роботі.
Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме, запропоновано подати нову редакцію касаційної скарги, у якій уточнити прохальну частину касаційної скарги, з урахуванням статті 409 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Вимоги ухвали Верховного Суду від 21 березня 2024 року заявник виконала.
Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції не застосував правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15, від 22 березня 2017 року у справі № 6-3063цс16, у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц, від 04 вересня 2021 року у справі № 185/446/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Заявник посилається на необхідність відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 06 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16, від 05 липня 2017 року у справі 758/9773/15-ц, 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18, від 29 червня 2021 року у справі № 588/1672/18, від 22 жовтня 2022 року у справі № 5023/2756/11, від 26 жовтня 2022 року у справі № 757/62971/19-ц, від 09 травня 2023 року у справі № 398/1985/22 (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).
Заявник вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, застосування статті 233 КЗпП України та частини третьої статті 267 ЦК України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також, у касаційній скарзі заявник виклала заперечення на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року про поновлення КНП «Бережанський ОДГС» Тернопільської обласної ради строку на апеляційне оскарження рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року та відкриття апеляційного провадження у справі.
Крім того, заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 , представник КНП «Бережанський ОДГС», не мала повноважень на представництво інтересів відповідача.
Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Молень Ростислав Богданович, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 січня 2024 року.
Витребувати з Бережанського районного суду Тернопільської області цивільну справу № 593/320/20 за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                              В. М. Ігнатенко
                                                                                                     А. С. Олійник
                                                                                                          І. М. Фаловська