ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року	Львів	Справа № 380/18982/23 пров. № А/857/8292/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року в справі №380/18982/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови,-

суддя в 1-й інстанції – Хома О.П.,
час ухвалення рішення – 05.03.2024 року,
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                              ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (далі – ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ», позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до  Тернопільської митниці  (далі – відповідач), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2023/000034/2 від 13.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403030/2023/000328 від 13.06.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2023/000037/2 від 13.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2023/000331 від 13.06.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2023/000036/2 від 13.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403030/2023/000330 від 13.06.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2023/000035/2 від 13.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2023/000329 від 13.06.2023.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим,  що відповідно до вимог пункту 2 частини 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган має право у випадках, встановлених кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. У зв`язку із цим митницею електронним повідомленням направлено уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів. За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято спірні рішення про коригування митної вартості товарів від 13.06.2023 №UA403000/2023/000034/2, №UA403000/2023/000037/, №UA403000/2023/000036/2, №UA403000/2023/000035/2 у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару. Зазначає, що джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні спірних рішень про коригування митної вартості використано рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості товарів, згідно поданої ЕМД № U206030/2022/008019 від 11.10.2022 на рівні 0,74 дол. США/кг (3,885 дол.США/м2).  Таким чином, зважаючи на викладене, вважає, що спірні рішення про коригування митної вартості товару прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, є законними та обґрунтованими та не підлягають скасуванню.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним.  Просить оскаржене відповідачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ТзОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» зареєстроване  як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із присвоєнням коду ЄДРПОУ 39214213.
ТзОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (Покупець) 29.07.2021 уклало Контракт купівлі-продажу №29/07/21-SG (далі – Контракт) з компанією «Xinyi Group (Glass) Company Limited» (Китай) (Продавець), предметом якого є листове скло в асортименті для автомобільного скла (товар).
Відповідно до умов Контракту Продавець зобов`язується продати товар Покупцеві на умовах Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти замовлений товар і сплатити Продавцю узгоджену ціну. Умови доставки товару підпадають під дію Інкотермс 2010 та встановлюються в інвойсі на кожну партію. Інвойс на кожну окрему доставку виставляється окремо. Оплата здійснюється 100% передплати згідно до проформи-інвойсу.
На виконання вказаного Контракту Позивач придбав в компанії «Xinyi Group (Glass) Company Limited» партію товару, а саме: скло термічно поліроване, у листах, неармоване, не тоноване, без поглинального, відбивального або невідбивального шару, всього загальною площею 15166,57 м кв, всього загальною вартістю 37158,09 доларів США, які були відвантажено Продавцем на умовах FOB WUHU, Китай, за місцем призначення Польща, Гданськ.
Вказані товари були доставлені ТзОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» на територію України згідно з Договором про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №2702/23 від 27.02.2023.
З метою митного оформлення товару, позивач подав митному органу електронні митні декларації №23UA403030014426U9, №23UA403030014430U9, №23UA403030014469U4, №23UA403030014428U7 від 09.06.2023, в якій визначив митну вартість такого товару, що імпортується, за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Позивач до митного контролю разом з митними деклараціями в якості підстави для застосування основного методу надав зазначені у графі 44 митної декларації такі документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її,: рахунок-проформа №HWDD230100017 від 31.01.2023; рахунок-фактура (інвойс) №WD12023040003 від 05.04.2023; домашній коносамент №BW23040043 від 10.04.2023; автотранспортна накладна №774051 від 05.06.2023, №060623/01 від 06.06.2023, №060623/02 від 06.06.2023, №050623 від 05.06.2023; сертифiкат про походження товару №С235675461190023 від 11.04.2023;  банківський платіжний документ, що стосується товару № ПД №842JBKLN5 від 18.05.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № Рахунок №1995 від 05.06.2023;  документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка №060/6/23 від 06.06.2023; страховий поліс №61985ГгЗ жа-22 від 12.04.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №01 від 05.08.2021; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 05.08.2021;  доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 від 03.01.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4від 25.04.2023;  зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №29/07/21-SG від 29.07.2021;  внутрішній договір (контракт) доручення - договір ТЕО№01/0506 від 05.06.2023; внутрішній договір (контракт) доручення - договір ТЕО№2702/23 від 27.02.2023;  договір про надання послуг митного брокера №060921/2 від 06.09.2022; договір (контракт) про перевезення №02/0602 від 06.02.2023; копія митної декларації країни відправлення №330120230000010601 від 07.04.2023, Договір транспортно-експедиційного обслуговування № 02/0602 від 05.06.2023 (ФОП ОСОБА_1 – ФОП ОСОБА_2 ), Договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № 2702/23 від 27.02.2023 (ТОВ «Хіллдом Логістікс» – ТОВ «Сейф Гласс Факторі»).
Відповідачем відмовлено у митному оформленні задекларованого товару у зв`язку з чим оформлено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 13.06.2023 №UA403030/2023/000328 №UA403030/2023/000331, №UA403030/2023/000330 №UA403030/2023/000329.
Підставою для відмови у митному оформленні було прийняті митницею рішення про коригування митної вартості товару від 13.06.2023 №UA403000/2023/000034/2, №UA403000/2023/000037/2, №UA403000/2023/000036/2, №UA403000/2023/000035/2.
Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товару від 13.06.2023 №UA403000/2023/000034/2, №UA403000/2023/000037/2, №UA403000/2023/000036/2, №UA403000/2023/000035/2 позивач звернувся з цим позовом до суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 Митного кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першою та другою статті 52 Митного кодексу визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: 1)заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин першої – третьої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з статтею 57 Митного кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом першої інстанції при ухваленні цього рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.
Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегія суддів погоджується із думкою суду першої інстанції, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).
В даному контексті слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, висловив правову позицію, згідно з якою декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Судовим розглядом встановлено, що позивач під час здійснення митного контролю надав усі документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу.
Резюмуючи надання оцінки наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови чи терміни оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови чи терміни оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю.
Щодо спірних рішень від 13.06.2023 №UA403000/2023/000034/2 та №UA403000/2023/000035/2 у своїх доводах апелянт зазначає, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за заявленою декларантом митною вартістю, оскільки під час здійснення митного контролю було виявлено наступне:
Відповідно до Доповнення №2 від 05.08.2021 до Контракту №29/07/21-SG від 29.07.2021, оплата проводиться у порядку та строки, передбачені в інвойсі на конкретну партії товару. Проте в інвойсі від 05.04.2023 № WD12023040003 умови та терміни оплати не вказані. Оплату за товар неможливо ідентифікувати з даною поставкою товару, враховуючи також те, що у графі «призначення платежу» платіжного доручення наявне посилання виключно на зовнішньоекономічний договір.
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що інвойс від 05.04.2023 № WD12023040003 сформовано Постачальником товару згідно проформи- фактури № HWDD230100017 від 31.01.2023 та є його невід`ємною частиною. Не зважаючи на те, що в інвойсі № WD12023040003 від 05.04.2023 умови та терміни оплати не вказані, 18.05.2023 позивачем було сплачено в повному обсязі за дану партію товару, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника товару, що підтверджується банківською платіжною інструкцією № 842JBKLN5, банківським протоколом про сплату, довідкою банку № 20.1.0.0.0/7-20230720/959 від 20.07.2023, листом від компанії «Xinyi Group (Glass) Company Limited» за № 1/1 від 21.07.2023 з підтвердженням про те , що кошти за поставлений на адресу ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» товар за рахунком - фактурою № HWDD230100017 від 31.01.2023 отримали в повному обсязі.
У розрізі доводів апеляційної скарги відповідача, що в проформі від 31.01.2023 № HWDD230100017 відомості щодо контракту та умов оплати додруковані іншим шрифтом, що викликає сумніви щодо автентичності та про те, що проформа інвойс від 31.01.2023 HWDD230100017 та комерційний інвойс від 05.04.2023 №WD12023040003 без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація, що суперечить п. 1.2. контракту, варто зазначити, шо в листі від постачальника «Xinyi Group (Glass) Company Limited» за № 1/1 від 21.07.2023 року зазначено, що проформа – інвойс від 31.01.2023 № HWDD230100017 вірно оформлена та являється дійсним документом, та дані документи сформовані автоматично в електронній системі постачальника без відомостей підписанта.
Стосовно розбіжностей щодо назви та номера судна: у коносаменті- DAXIN7 2315, у страховому полюсі- ZHONG ANXINHUAYUAN316W), судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що позивачем до матеріалів справи долучено драфт домашнього коносаменту №BW23040043, згідно якого здійснювалося відправлення вантажу. У даному драфті домашнього коносаменту зазначено судно на якому відправлявся вантаж з порту WUHU (Китай), а саме судно ZHONG AN XINHUA YUAN 316W. На шляху слідування здійснювалось перевантаження вантажу на інше судно, а саме DAXIN7 2315 та даним судном вантаж прибув до порту Gdansk (Польща), про що відображено в TLX RELEASE- коносаменті. Таким чином виникли розбіжності в назві судна в страховому сертифікаті та в TLX RELEASE- коносаменті. При цьому, суд звертає увагу,що вказані розбіжності, на які вказує відповідач, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.
Згідно п. 3.3 договору ТЕО від 27.02.2023 №2702/23 оплата робіт та послуг здійснюються протягом 5 банківських днів з часу пред`явлення рахунку. Рахунок №1995 виставлений 05.06.2023,  проте декларантом не надано банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за наданітранспортніпослуги. В рахунку на оплату № 1995 від 05.06.2023 вказано транспортні витрати без ПДВ. Згідно договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно- імпортних та транзитних вантажів від 27.02.2023 № 2702/23 передбачено, що « Після надання Виконавцем послуг , передбачених цим договором, Замовник приймає та підписує акт надання послуг». Разом з тим відповідний Акт надання послуг та платіжні документи про оплату робіт та послуг ані до митного оформлення, ані додатково на вимогу митниціне надавались.
Поряд з цим суд першої інстанції слушно звернув увагу, що позивачем до митного оформлення було надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги, документ, що підтверджує вартість перевезення товару, документ, що підтверджує вартість страхування, згідно з якими визначено транспортні витрати з міжнародного перевезення (доставці) вантажу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.
Також, відповідно до статті 5 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, отже рахунок виставлений експедитором, включає витрати на перевезення.
Вищезазначені документи не містять розбіжностей і у повній мірі дають змогу визначити, який товар перевозився, за яким маршрутом, хто здійснював перевезення, вартість транспортних витрат заявлених декларантом для митного оформлення.
У виставленому до сплати Експедитором рахунку №1995 від 05.06.2023 у результативній частині чітко вказана сума всього до сплати, сума ПДВ та сума всього з ПДВ.
В даному контексті варто зазначити, що в пакувальному листі зазначений не той виробник, що в митній декларації, суд зазначає, що пакувальних листах та митній декларації країни відправника № 330120230000010601 зазначено один і той же виробник, а саме: XINYI ELECTRONIC GLASS (WUHU) CO., LTD.
Окрім того апелянт зазначає, що прайс-лист від 30.01.2023 б/н не містить інформації щодо розмірного ряду з товщиною 2,1 мм, хоча всі інші пропозиції дану інформацію містять.
Як встановлено з матеріалів справи у прайс-листі б/н від 30.01.2023 від компанії «Xinyi Group (Glass) Company Limited» зазначено назву товару (листове скло) з параметрами: його товщина, розміри листів скла, їх кількість, загальна площа, ціна за 1 м. кв., тощо. При формуванні прайс-листа компанією «Xinyi Group (Glass) Company Limited» на листове скло, для товщин скла 3,0мм, 4,0 мм та 5,0 мм (у кольорах) були зазначені доступні формати скла. Скло товщиною 2,1 мм. прозоре, є під замовлення за індивідуальними розмірами клієнта, саме тому інформація щодо розмірного ряду скла у прайс-листі відсутня.
Щодо оскаржуваних рішень Терновільської митниці №UA403000/2023/000036/2 від 13.06.2023 та №UA403000/2023/000037/2 від 13.06.2023.
Скаржник зазначає, що декларантом подано до митного оформлення копії: зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу товарів від 29.07.2021 №29/01/21-SC. Проформа інвойс від 31.01.2023 № HWDD230100017, комерційний інвойс від 05.04.2023 № WD12023040003 без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація, що суперечить п.1.2. контракту.
Як слідує до пункту 1.2. контракту інвойси та специфікація до них на кожну партію товару повинні бути складені в письмовій формі і підписані уповноваженими на це особами.
Як встановлено з матеріалів справи, зазначені відповідачем документи складені сторонами в письмовій формі, містять печатку та підпис декларанта, що відповідає вимогам пункту 2.1. контракту.
Стосовно тверджень митного органу, що згідно договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 27.02.2023 №2702/23 не надавався акт надання послуг та платіжні документи про оплату робіт та послуг, такі відхиляються колегією суддів, оскільки позивачем до митного оформлення було надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги, документ, що підтверджує вартість перевезення товару, документ, що підтверджує вартість страхування, згідно з якими визначено транспортні витрати з міжнародного перевезення (доставці) вантажу. 
Товариством не надано банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за надані транспортні послуги та Акт надання послуг, оскільки кінцевим місцем перевезення товару є м. Бердичів, Україна, відповідно на момент подачі митних декларацій послуги перевезення не були надані в повному обсязі.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що декларантом не надано жодних документів, передбачених договором транспортно-експедиційного обслуговування: Заявки на транспортно-експедиційне обслуговування вантажу з обов`язковим посиланням на даний договір, апеляційний суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження отримання послуг транспортно-експедиційного обслуговування долучено договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №2702/23 від 27.02.2023, додаткову згоду до договору №2702/23, договір про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №02/0602 від 06.02.2023, рахунок на оплату №1995 від 05.06.2023, за договором №27022/23, що підтверджує надання ТзОВ «ХІЛДОМ ЛОГІСТІК» послуг з перевезення та перевантаження вантажу та довідку про транспортні витрати №060/6/23 від 06.06.2023, яка скріплена підписом та печаткою ТзОВ «ХІЛДОМ ЛОГІСТІК».
Вказані документи належним чином підтверджують отримання декларантом транспортно-експедиторських послуг, окрім того, відповідачем не обгрунтовано, яким чином вказані розбіжності можуть впливати на складові митної вартості товару, тому доводи відповідача в згаданій частині є безпідставними.
Відповідно до п. 14 Висновків Узагальнення практики, взятої до відома Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2), якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
За результатом проведеної консультації з декларантом згідно з статті 57 Митного кодексу вказано про неможливість визначення митної вартості згідно ст. 59-63 Митного кодексу, Митна вартість товару визначена за резервним методом згідно статті 64 Митного кодексу. За основу для обрахунку митної вартості слугувала: МД UA206030/2022/008019 від 11.10.2022 на рівні 0.74 дол. США/кг. (3.885 дол.США/м. кв.).
Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 12 березня 2018 року по справі 809/4367/15, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Однак відповідачем у рішенні не наведено конкретної інформації та критеріїв, за якими він порівнював відповідний товар з тим, який був імпортований позивачем (період постачання, країну відправлення, умови поставки тощо).
Необхідно зазначити, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Однак, надані до Тернопільської митниці документи містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар. Так, згідно платіжної інструкції № 842JBKLN5 від 18.05.2023, банківського протоколу про сплату та згідно інвойсу №WD12023040003 від 05.04.2023, чітко вказано вартість товару. Оплата товару підтверджується банківськими платіжними документами.
Отже, розбіжності що наведені митним органом в рішенні про коригування митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які с підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.
Окрім того суд вказує, що описані відповідачем зауваження жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки саме по собі не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Таким чином, вказані розбіжності, на які вказав відповідач, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.
Встановлені судом фактичні обставини дають підстави стверджувати, що позивачем разом з митною декларацією подано повний пакет документів, визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу, які підтверджують митну вартість товару.
Натомість митним органом не доведено, що подані декларантом у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за придбаний товар, а також те, що документи для підтвердження числових значень складових митної вартості надано не в повному обсязі та містять розбіжності та мають невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.
З огляду на те, що декларантом надано передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу документи, суд апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача було достатньо підстав для підтвердження числових значень усіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.
Як зауважив Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 у справі № 820/307/17, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.                   
Вказане в сукупності зумовлює висновок суду, що ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» на підтвердження заявленої митної вартості у відповідності до вимог статті 53 Митного кодексу долучило усі необхідні документи.     
Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у    главі 9  цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У оскаржених рішеннях про коригування митної вартості відповідач не навів обґрунтованих підстав для висновку про наявність розбіжностей числових значень складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, при цьому в рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.
Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, що дає підстави стверджувати про   необґрунтованість коригування митної вартості.
Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, суд вказує, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Саме така правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.
Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Встановлені судом фактичні обставини в сукупності із наявними у справі належними та допустимими доказами свідчать про необґрунтованість висновку митного органу про розбіжності у поданих до митного оформлення документах та про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Посилання скаржника на неподання декларантом додаткових документів як на доказ правомірності оскаржуваного рішення, судом до уваги не беруться, оскільки їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.
Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу не було підстав для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Тернопільської митниці слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року в справі №380/18982/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 29 травня 2024 року.